ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | Справа №160/16013/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якому просить суд застосувати арешт коштів на розрахункових рахунках Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у банку, що обслуговують такого платника податків.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що платник податків ухиляється від проведення перевірки та фактично перешкоджає здійсненню ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового контролю, беручи до уваги, що адміністративний арешт як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його зобов`язань не в повній мірі спонукає відповідача до виконання таких обов`язків, у зв`язку з чим просить застосувати арешт коштів на рахунках у банку, що обслуговують такого платника податків. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що факт ненадання ФОП ОСОБА_1 направлення на проведення перевірки, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно доповідної записки Управління податкового аудиту Головного управління ДІС у Дніпропетровській області від 02.06.2026 відділом фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДІПС у Дніпропетровській області в ході проведення доперевірочного аналізу встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 здійснює розрахункові операції виключно у готівковій формі, що відповідає критерію податкового ризику - № 4.45 «Операційного плану діяльності ДПС України з управління податковими ризиками на 2026 рік» (Додаток 2 до загального плану Державної податкової служби України удосконалення управління податковими ризиками на період з 01.01.2025 по 31.12.2026 (зі змінами). Крім того, по ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 встановлено незначну кількість чеків створених за добу (не більше ніж 4), що відповідає критерію податкового ризику - 4.50 «Операційного плану діяльності ДПС України з управління податковими ризиками на 2026 рік» (Додаток 2 до загального плану Державної податкової служби України удосконалення управління податковими ризиками на період з 01.01.2025 по 31.12.2026 (зі змінами), та внесено пропозиції щодо призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

02.06.2026 ГУ ДПС у Дніпропетровській області виданий наказ №3456-п на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Балівка, Балівське родовище, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками - податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв. у тому числі про виробництво та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Перевірку розпочати з 08.06.2026. Тривалість - не більше 10 діб. Період діяльності, який перевіряється: згідно ст 102 Податкового кодексу України. 
Правовими підставами проведення фактичної перевірки у наказі вказано: п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст .80 Податкового кодексу України.
Також посадовим особам контролюючого органу виписані направлення на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 02.06.2026 №5268/04-36-07-08 та №5266/04-36-07-08.
08.06.2026 уповноваженими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснено вихід на об`єкт за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Балівка, Балівське родовище з метою проведення фактичної перевірки.
08.06.2026 контролюючим органом складено акт про відмову в допуску до проведення фактичної проведення №1554/04-36-07-08/ НОМЕР_3 , який підписаний ФОП ОСОБА_1 , про що в акті міститься відповідний підпис.
На підставі наведеного, контролюючим органом 09.06.2026 о 10:30 год прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 .
Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом в загальному порядку.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України чітко визначено порядок та підстави проведення фактичної перевірки.
Процедура і підстави застосування адміністративного арешту визначені нормами ст.94 ПК України.
Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в п.94.1 ст.94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Згідно з підпунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосований контролюючими органами лише за наявності обставин, вичерпний перелік яких наведено у підпунктах 94.2.1 - 94.2.7 пункту 4.2 статті 94 Податкового кодексу України, зокрема якщо з`ясовується одна з таких обставин: пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.3 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (абзац 2 пункту94.5 статті 94 Податкового кодексу України).
Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються за наявності однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
З матеріалів справи слідує, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків прийнято контролюючим органом 09.06.2026 о 10:30 год у зв`язку з недопуском посадових осіб до проведення фактичної перевірки. Водночас, відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України обґрунтованість такого арешту підлягає обов`язковій перевірці судом протягом 96 годин з моменту його застосування .
У межах розгляду цієї справи, контролюючий орган звернувся до суду із позовом про застосування арешту у загальному, а не скороченому порядку, 10.06.2026 року та з цього приводу суд зазначає, що відповідно до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України відсутність у встановлений пунктом 94.10 цієї статті строк рішення суду про визнання арешту обґрунтованим є підставою для припинення адміністративного арешту майна платника податків .
Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що на момент звернення контролюючого органу до суду із цим позовом адміністративний арешт майна платника податків вже вважався припиненим у силу закону, а тому відсутні правові підстави для подальшого застосування такого заходу, у тому числі шляхом накладення арешту на кошти платника податків.
Посилання контролюючого органу на наявність підстав для застосування адміністративного арешту у зв`язку з недопуском до проведення перевірки не спростовують встановленого порушення процедури його застосування, оскільки навіть за наявності таких підстав застосування арешту можливе виключно за умови дотримання порядку та строків, визначених законом.
Відтак суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, оскільки перевірці підлягає накладення арешту саме: в межах вказаного 96-ти годинного строку, та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.
Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.12.2020 у справі № 820/5045/18 та застосована Верховним Судом у постанові від 07.01.2026 у справі № 820/5043/18.
Суд зазначає, що адміністративний арешт коштів на рахунках платника податків є винятковим заходом обмеження права власності, який, згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, має тимчасовий характер і обмежений чітким строком дії. Оскільки підстави для арешту майна та коштів є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України, процедура їх застосування повинна відповідати критеріям оперативності та термінового судового контролю. Обрання контролюючим органом загального порядку позовного провадження призводить до необґрунтованого затягування обмеження прав платника податків.
Суд зауважує, що звернення до суду в загальному порядку через тривалий час нівелює мету застосування адміністративного арешту як негайного засобу забезпечення інтересів держави. Такий підхід контролюючого органу порушує баланс інтересів та принцип пропорційності, оскільки створює стан правової невизначеності для платника податків на невиправдано довгий термін. 
Крім того, суд також враховує, що позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження адміністративного арешту майна в спеціальному порядку та за наслідками судового розгляду справи №160/15997/26 у задоволенні позовних вимог відмовлено. При прийнятті рішення суд дійшов висновку, що контролюючим органом було допущено порушення процедури проведення фактичної перевірки, у зв`язку із чим, у фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 були наявні законні підстави для відмови у допуску посадових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області до проведення фактичної перевірки, а тому відсутня одна з обов`язкових умов, передбачених пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України, для застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2026 року у справі №160/15997/26 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2026 року у справі № 160/15997/26 за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків - повернуто скаржнику.
Наведені у сукупності обставини свідчать про необгрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – відмовити повністю. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи. 
Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна