Справа № 466/13310/24 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/3567/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИЛА:
31 грудня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про  .
Просив суд: визнати за ним право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину зазначеної квартири; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mitsubishi Outlander Sport, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; стягнути із ОСОБА_1 на його користь компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 230 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 червня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вчинено актовий запис № 1159. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач зазначав, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 , орієнтовною вартістю 2 100 000 грн, а також автомобіль Mitsubishi Outlander Sport, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , орієнтовною вартістю 460 000 грн. Посилався на те, що на час звернення до суду автомобіль перебуває у користуванні відповідачки. Вважаючи, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просив визнати за кожною зі сторін право власності на 1/2 частку квартири, передати автомобіль у власність відповідачки із виплатою йому грошової компенсації вартості належної йому 1/2 частки автомобіля у розмірі 230 000 грн. Оскільки сторони не досягли згоди щодо добровільного поділу спільного майна подружжя, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано автомобіль марки «Mitsubishi Outlander Sport», д.р.н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено в особисту власність ОСОБА_1 автомобіль марки «Mitsubishi Outlander Sport», д.р.н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 .
У рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля марки «Mitsubishi Outlander Sport», д.р.н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошової компенсації у розмірі 151 008, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1150, 00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав автомобіль Mitsubishi Outlander Sport спільною сумісною власністю подружжя та стягнув з неї грошову компенсацію в розмірі 1/2 його вартості. Зазначає, що позивач не надав належних і допустимих доказів того, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, зокрема не підтвердив наявність у нього доходів, за рахунок яких могло бути придбане це майно. Натомість відповідачкою були подані документи, які, на її думку, підтверджують придбання автомобіля за власні кошти, його ввезення на митну територію України, митне оформлення та реєстрацію на її ім`я. Апелянт також звертає увагу, що вартість автомобіля під час ввезення на територію України становила 123 400 грн, тоді як експертизою визначено його ринкову вартість станом на час розгляду справи у розмірі 302 016 грн. На її переконання, таке збільшення вартості обумовлене здійсненими нею після придбання витратами на автомобіль, які суд не врахував. Крім того, апелянт вказує, що суд, посилаючись на правові висновки Верховного Суду України щодо необхідності встановлення не лише часу набуття майна, а й джерела коштів, за які воно придбане, не з`ясував належним чином походження коштів на придбання автомобіля, чим дійшов суперечливих висновків.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання автомобіля Mitsubishi Outlander Sport спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з неї на користь позивача 151 008 грн компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2  просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Інші учасники, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині автомобіля марки Mitsubishi Outlander Sport, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому відповідно до вимог статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком такого, що вилучене з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.
Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.
Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2013 року. Шлюб зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1159 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . Після державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 24).
У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 25–26).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 право власності на автомобіль Mitsubishi Outlander Sport, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 26 серпня 2022 року зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 31).
Відповідно до висновку судового експерта № 1762-Е за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 17 червня 2025 року ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander Sport, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , станом на 20 травня 2025 року становила 302 016,00 грн (а.с. 64–79).
Сторони не заперечують, що зазначений автомобіль був придбаний у період перебування їх у шлюбі та на час розгляду справи перебуває у користуванні відповідачки.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ринкова вартість спірного автомобіля відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи становить 302 016 грн. З огляду на рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності суд правильно визначив розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, у сумі 151 008 грн. Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги про необхідність визначення вартості автомобіля на підставі документів, оформлених під час його ввезення на митну територію України, є безпідставними. Подані відповідачкою акт огляду транспортного засобу, акт технічного стану, висновок експертного дослідження та митна декларація підтверджують лише обставини ввезення автомобіля, його технічний стан та вартість для цілей митного оформлення у 2021 році, однак не свідчать про його ринкову вартість на час вирішення спору.
При поділі спільного майна подружжя визначальне значення має дійсна ринкова вартість майна на момент розгляду справи. Така вартість у цій справі встановлена висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи, який відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2026 року у справі № 367/621/21, в якій зазначено, що при поділі спільного майна подружжя його вартість визначається виходячи з дійсної (ринкової) вартості на час розгляду справи.
За таких обставин підстав для іншого визначення вартості спірного автомобіля та зміни рішення суду першої інстанції в оскарженій частині колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що спірний автомобіль був придбаний відповідачкою за рахунок її особистих коштів, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, а тому підстав для визнання автомобіля особистою приватною власністю відповідачки не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.07.2026

Головуючий  

Судді