ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 947/9941/22
провадження № 51-1485 км 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2026 року щодо 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Змістоскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2025 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків до призначеного цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року, яке відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК складає 10 днів позбавлення волі та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 днів.
2. Вирішено питання щодо речових доказів.
3. Одеський апеляційний суд ухвалою від 22 січня 2026 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінив у частині призначеного покарання, виключив із резолютивної та мотивувальної частин вироку рішення про застосування статей 71, 72 КК при призначенні покарання ОСОБА_6 та призначення покарання за сукупністю вироків. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін.
4. ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабежу), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану за детально наведених у вироку обставинах.
5. Як установив суд, 19 березня 2022 року приблизно о 12:00 год. біля будинку № 47А по вул. Світанку в м. Одесі ОСОБА_6 побачив ОСОБА_8 , що йшла біля цього будинку з поліетиленовим пакетом в правій руці, в якому знаходилось її майно: продукти харчування, риба, спеції та цигарки, після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для її життя і здоров`я, повторно, в умовах воєнного стану, введеного у зв?язку з агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
6. Потім, приблизно через 1 хвилину, за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, підбіг ззаду до ОСОБА_9 та застосував до останньої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я: наніс ОСОБА_9 удар кулаком у потилицю, спричинивши їй фізичний біль. Від цього удару вона впала колінами на асфальтне покриття тротуару біля даного будинку, чим їй були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні лівого колінного суглобу, садна цього колінного суглобу та синця в нижній третині лівого стегна, а поліетиленовий пакет випав з її правої руки на асфальтне покриття.
7. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 ще 1 удар кулаком в потилицю, спричинивши їй фізичний біль. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, відкрито викрав із лівої верхньої кишені куртки ОСОБА_9 майно останньої: мобільний телефон марки «Meizu MX4» - вартістю 1 500 грн із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_1 - вартістю 30 грн, на рахунку якої не було грошових коштів, та грошові кошти ОСОБА_9 у сумі 200 грн, після чого ОСОБА_6 відкрито викрав поліетиленовий пакет останньої - вартістю 3 грн, в якому знаходилось наступне її майно: 0,5 кг кров`яної ковбаси вартістю 240 грн за 1 кг; а всього - на суму 120 грн; 1 кг квашеної капусти - вартістю 25 грн; 1 кг мандарин - вартістю 40 грн; 1 кг картоплі - вартістю 20 грн; 0,5 кг лимонів вартістю 40 грн за 1 кг, а всього на суму 20 грн; 1 кг макаронів - вартістю 20 грн; 1 кг цукру - вартістю 25 грн; 1 пучок кропу - вартістю 15 грн; 1 пучок петрушки - вартістю 15 грн; 0,5 кг бринзи з коров`ячого молока вартістю 120 грн за 1 кг, а всього на суму 60 грн; 4 пачки сигарет «Прилуки» - вартістю 50 грн за 1 пачку, а всього на суму 200 грн; 1 кг риби короп - вартістю 95 грн; 1 пляшка соняшникової олії «Оldi» об`ємом 1 літр - вартістю 45 грн; 1 пачка розчинної кави « Nescafe» вагою 60 гр. - вартістю 35 грн; 1 пачка майонезу «Щедро» - вартістю 25 грн, 1 пачка кефіру «Кілія» - вартістю 25 грн, 100 грам чорного меленого перцю вартістю 910 грн за 1 кг, а всього на суму 91 грн, 30 грам приправи до м`яса вартістю 1000 грн за 1 кг, а всього на суму 30 грн, 30 грам приправи до картоплі вартістю 500 грн за 1 кг, а всього на суму 15 грн, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2 654 грн.
8. Після цього ОСОБА_6 із місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд.
Вимоги таузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу
9. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
10. На обґрунтування свого прохання засуджений зазначає, що до нього застосовувалися недозволені методи досудового розслідування, він фактично був затриманий в період з 26 по 31 березня 2022 року і протягом часу, а саме 29 та 30 березня 2022 року за його участю було вчинено ряд процесуальних, що на його думку, підтверджує його фактичне затримання без складення протоколу в порядку статей 208, 209 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
11. Звертає увагу, що в резолютивній частині ухвали суду апеляційної інстанції має бути зазначено рішення про залік строку тримання під вартою під час досудового розслідування. Стверджує, що апеляційний суд, фактично застосував закон, який погіршує становище особи, оскільки не застосував ч. 5 ст. 75 КК та в строк відбування покарання не зарахував період з 26 по 31 березня 2022 року.
12. У клопотанні надісланому на адресу Суду засуджений стверджує, що внаслідок його незаконного тримання у період з 26 по 31 березня 2022 року було допущено порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а судами не було перевірено наскільки зазначені порушення відповідали «нагальній суспільній необхідності».
13. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасниківсудовогопровадження
14. Засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу. Прокурор заперечувала щодо її задоволення.
Мотиви Суду
15. Заслухавшидоповідьсудді, пояснення учасників судового розгляду, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.
16. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
17. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
18. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
19. Як визначено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
20. На переконання колегії суддів, апеляційний суд дотримався зазначених вимог закону.
21. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 зазначив, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК повністю доведена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілої    ОСОБА_8 , яка повідомила про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, розповіла, що побачила обличчя обвинуваченого, який спочатку вдарив її, а потім викрав її майно, підтвердила перелік та вартість викраденого у неї майна, а також зазначила, що на місці вчинення злочину ОСОБА_6 був одягнений у сіру куртку, на його руці вона бачила кільце сріблястого кольору, обличчя було непоголене, вона його впізнає і в судовому засіданні; показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 19 березня 2022 року близько 12 год., проходячи у районі вулиць Світанку та Комарова, побачив ОСОБА_6 , який біг йому назустріч із пакетом у руках, він його розгледів, на його обличчі була щетина, слідом за ним бігла потерпіла та кричала, що її пограбували, через кілька хвилин потерпіла ОСОБА_8 зупинилася біля нього та розповіла про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, пізніше він впізнав ОСОБА_6 за фотографіями. Також суд безпосередньо дослідив фактичні дані, які містяться у: у рапорті про виклик служби «102»; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19 березня 2022 року; протоколі огляду місця події від 19 березня 2022 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 березня 2022 року; висновку експерта № 343 від 26 березня 2022 року; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 березня 2022 року за участю свідка ОСОБА_10 і потерпілої ОСОБА_8 ; протоколі огляду місця події від 29 березня 2022 року, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон марки «Meizu MX4», сірого кольору з пошкодженням; протоколі огляду предмету від 29 березня 2022 року, відповідно до якого було потерпіла впізнала свій телефон; протоколах огляду місця події від 30 березня 2022 року, відповідно до якого було оглянуто перстень, який складається з трьох окремих перстнів, та куртку сірого кольору; висновку експерта № 387 від 12 травня 2022 року тощо, зміст яких детально наведено у вироку.
22. Місцевий суд перевірив посилання сторони захисту на невинуватість ОСОБА_6 , на невстановлення вартості викраденого майна, та недопустимість і неналежність окремих доказів. Спростовуючи зазначене твердження, цей суд, безпосередньо дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, частково погодився з доводами про недопустимість доказів, визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення для впізнання ОСОБА_6 за участі потерпілої ОСОБА_8 , оскільки відеозапис, долучений до нього, не містить відеозапису проведеної дії, з огляду на що зазначений доказ не брався до уваги судами.
23. Разом із тим, місцевий суд, оцінивши інші докази, дійшов висновку про те, що всі докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що саме ОСОБА_6 поза розумним сумнівом вчинив відкрите викрадення чужого майна. А невизнання вини ОСОБА_6 розцінив як намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
24. Не погоджуючись із вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 та прокурор подали апеляційні скарги, водночас доводи апеляційних скарг сторони захисту за своїм змістом є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого.

25. Колегія суддів зауважує, що за змістом статей 404, 409 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
26. Суд апеляційної інстанції, погодився з висновками місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК та про відсутність підстав із яких би зібрані в цьому кримінальному провадженні докази були визнані недопустимими.
27. При цьому в ухвалі апеляційного суду наведено детальні мотиви прийнятого ним рішення, зокрема те, що потерпіла та свідок ОСОБА_10 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, впевнено вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила протиправні дії, до того ж потерпіла повідомила, що на місці вчинення злочину ОСОБА_6 був одягнений у куртку сірого кольору, на його руці вона бачила кільце сріблястого кольору, обличчя було непоголене, а свідок повідомив, що впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка бігла йому назустріч у 5-6 метрах від нього з пакетом в руках та яку він впізнав за фотокартками у відділку поліції.
28. Також апеляційний суд спростував доводи сторони захисту щодо того, що на стадії досудового розслідування у протоколах допиту потерпілої ОСОБА_11 описані інші особи, визнавши такі твердження недоречними, оскільки у суді першої інстанції потерпіла впевнено вказала на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила щодо неї протиправні дії. До того ж апеляційний суд вказав, що ним враховано, що судом не встановлено підстав з яких би потерпіла обмовила ОСОБА_6 , а також, що показання потерпілої повністю узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. Також апеляційний суд зазначив про те, що відповідно до показів наданих потерпілою в суді першої інстанції, остання повідомила, що на місці вчинення злочину були присутні поряд ще два хлопці, які весь цей час стояли та спостерігали за тим, що відбувалося, а потім із місця також побігли, разом із тим удари їй наносив саме ОСОБА_6 .
29. Спростував апеляційний суд також доводи сторони захисту про те, що мобільний телефон та волосся, які були вилучені у потерпілого, в тому числі на його речах, були підкинуті слідчим, зазначивши, що надані обвинуваченим речі оглядались у присутності понятих. Куртка обвинуваченого ОСОБА_6 була вилучена та упакована до сейф-пакету в присутності понятих, а потім оглянута так само у присутності понятих, під час проведення огляду на ній було виявлено волосся. Зазначене підтверджується протоколами огляду місця події та предметів від 29 та 30 березня 2022 року.
30. З огляду на зазначене, доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК не знайшли свого підтвердження.
31. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи сторони захисту щодо його затримання в період з 26 по 31 березня 2022 року, адже, як встановлено місцевим судом відповідно письмової заяви ОСОБА_6 , зареєстрованої 29 березня 2022 року за № 7086, останній перебував у приміщенні відділу поліції, його затримання в порядку статей 208, 209 КПК не відбувалось. ОСОБА_6 з моменту прибуття до відділу поліції не мав жодного процесуального статусу, 29 та 30 березня 2022 року за участю ОСОБА_6 було проведено ряд процесуальних дій, а 31 березня 2022 року йому було вручено повідомлення про підозру. Також судом першої інстанції в судовому засіданні від 28 листопада 2024 року було допитано слідчу ОСОБА_12 (т. 3 а.п. 156-157), яка, крім іншого, повідомила, що під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК, приймав участь у процесуальних діях не маючи жодного процесуального статусу, а також вказала про те, що після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 також не був затриманий, від органів досудового розслідування не переховувався. 
32. Із матеріалів досудового розслідування вбачається, що під варту ОСОБА_6 був взятий на підставі ухвали слідчого судді від 05 квітня 2022 року.
33. Не знайшли свого підтвердження і доводи засудженого про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування. Так, відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження постанови про закриття кримінального провадження від 17 листопада 2025 року старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025163010000056 від 17 квітня 2025 року - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК (т. 5 а.п. 61-65). Вказана постанова у передбаченому законом порядку стороною захисту не оскаржувалась.
34. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону і доводи засудженого щодо погіршення його становища апеляційним судом та невідповідності прийнятого цим судом рішення вимогам ст. 420 КПК.
35. Відповідно до матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту та прокурора на вирок Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2025 року постановив ухвалу, якою вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінив, виключив із мотивувальної та резолютивної частин цього вироку рішення про застосування статей 71, 72 КК при призначенні покарання ОСОБА_6 та призначення покарання за сукупністю вироків. В іншій частині вирок місцевого суду залишив без змін.
36. Отже з наведеного вбачається, що судом апеляційної інстанції навпаки, прийнятим рішенням, фактично було покращено становище ОСОБА_6 .
37. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , дотримався норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК.
38. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовними підставами для скасування судового рішення, та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1    ОСОБА_2  ОСОБА_3