08.07.2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 522/17855/25
Провадження №3/522/429/26

08 липня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретаря судового засідання Волохової В.Р., Мудрої О.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників Натина А.О., Баранівського В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі – КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2025 року о 00:10 годині у м. Одеса, по вул. Генуезька 3Б. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW X5, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом місці відмовилась, чим порушила п. 2. 5 ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнала та пояснила, що 16.07.2025 року вона зі своїм колишнім хлопцем приїхали на відпочинок в місто Одесу. Того ж вечора поїхали в місто Чорноморськ до його друзів. Вона була за кермом та не вживала алкоголю, бо хлопець мав відпочити з друзями та вживати алкоголь. Близько 22:00, через те, що хлопець знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння та втратив контроль над своєю поведінкою, вона була в стані хвилювання і стресу. Приблизно о 23:30 год. вони виїхали з міста Чорноморська, під час поїзди конфлікт продовжився, вона перебувала в пригніченому стані та прагнула якнайшвидше дістатися до готелю. По дорозі, коли вже майже доїхали до готелю, їх зупинили працівники поліції. Через сльози та сильне емоційне збудження вона не могла спокійно реагувати на ситуацію. Під час спілкування працівники поліції фактично не вели діалогу з нею, а говорили безпосередньо з її хлопцем, оскільки той не давав їй виловитись та постійно кричав. Вона після спливу часу не заперечувала проти медичного огляду в медичний заклад, однак їй не надали такої можливості. ОСОБА_1 захзначила, що поліцейські, які зупинили їх за порушенян коменданської години повинні були спочатку її заспокоїти, а вже потім намагатися з нею нормально поспілкуватися. Всі свої дії особа пояснила перебуванням у стресі.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Натин О.А. надав письмові заперечення на протокол та просив суд закрити провадження у справі №522/17855/25 через відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію мотивував тим, що відеозаписи з боді камер поліцейських не містять прямої відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Крім того, під час перегляду відеозаписів, він не побачив чіткого спілкування в форматі: працівник поліції та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності де було б відображено: роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_3 ; порядок та спосіб проходження огляду на стан сп`яніння; роз`яснення наслідків за відмову від проходження огляду. Представник зазначив, що його клієнтка була не проти пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та прямо не відмовилась від огляду на стан сп`яніння на місці події. Наголосив, що відеозаписи підтверджується, що ОСОБА_1 відмовлялася пройти огляд на стан сп`яніння на місці, факт відмови водійки від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні не зафіксовано на жодному з записів бодікамери. Також, окремо звернув увагу на панічний стан ОСОБА_2 під час складання протоколу на відео, де чітко видно, що остання знаходиться в панічному стані та не розуміє, що відбувається та кого їй слухати. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 вказав, що під час тих подій, саме колишній хлопець ОСОБА_1 надавав всі пояснення поліцейським, а його клієнтка весь час перебувала у стресі. Сам відеозапис розпочинається незрозуміло, на ньому зафіксовано поліцейського, як особу, яка складала протокол, яка не фігурує на даних відеозаписах. Запис розпочинається о 00:22 годині, при цьому поліцейськими жодним чином не було виконано вимоги ст. 35 закону про національну поліцію. Пізніше цей же поліцейський весь час проводив у машині та здійснював складання протоколу. Сам відеозапис не якісний, оскільки вбачаються фрагменти його складання. ОСОБА_4 вказав, що у матеріалах справи наявний акт медичного освідування, а особа яка склала цей акт, взагалі не була на відео, цей працівник не мав можливості жодним чином бачити ОСОБА_1 та її стан, так як не спілкувався з нею. Поліцейський не повідомляв про направлення ОСОБА_1 на огляд та не вручав їй це направлення. ОСОБА_1 в стресовому стані повідомила поліцейським, що готова пройти огляд, але поліцейські повідомили, що вже склали протокол. На думку представника, поліцейська маніпулювала підписанням протоколу, так як повідомила, що в разі не підписання даного протоколу ОСОБА_1 буде відсторонена від права керування транспортним засобом. В такій ситуації ОСОБА_1 підписала протокол та отримала назад посвідчення водія. Також, звернув увагу суду на те, що протокол склав поліцейський, який прибув через 10 хвилин. При цьому зафіксовано, як один поліцейський каже, що ОСОБА_1 погоджується з проходженням огляду, а поліцейська каже, що ніякого продуву не буде. Таким чином, на думку адвоката, поліцейські діяли з порушенням чинного законодавство та необґрунтовано склали протокол відносно ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, представник просив суд закрити провадження у справі №522/17855/25 через відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно до п. 2. 5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5, днз. НОМЕР_1 , мала ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння року, пальців рук, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом місці відмовилась. 
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 , своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина, а також викладені обставини підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393869 від 17.07.2025 року; довідкою станом на 17.07.2025 року, про те що протягом року ОСОБА_1 отримала посвідчення водія; довідкою станом на 17.07.2025 року, про те що протягом року ОСОБА_1 не піддавалась адміністративному стягнення за ст. 130 КУпАП; актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду; відеозаписом з місця події, долученого до матеріалів справи.
Так, з дослідженого у судовому засіданні відео з місця події, яка мала місце 17.07.2025 року вбачається, що 17.07.2025 року о 00:10 годині ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а саме «BMW X5», днз. НОМЕР_1 та була зупинена співробітниками поліції через порушення комендантської години. В ході спілкування поліцейський повідомив, що відчув запах алкоголю з транспортного засобу та повідомили, що ОСОБА_1 відсторонена від керування транспортним засобом поки не пройде огляд на стан сп`яніння. У поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора або у медичному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського нічого не відповіла та сіла у автомобіль і без наявної причини почала плакати. ОСОБА_1 сказала, що вона просто приїхала відпочити та просила її відпустити. Після цього, коли поліцейська знову перепитала, чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер чи у медичному закладі, ОСОБА_1 нічого не відповідала, тільки помахала головою. В цілому, майже пів години працівники поліції безрезультатно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння та продути алкотест: водійка постійно плакала, а пасажир сварився та нецензурно виражався, в тому числі в бік працівників поліції. Співробітником поліції така позиція водія була розцінена як відмова і ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно неї буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вже під час складання протоколу, ОСОБА_1 почала казати, як їй говорив пасажир, що вона не відмовлялась від проходження огляду та чекає адвоката. Після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення із змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено та вручено його копію.
Зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджені відеозаписи фіксують реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянуті відеозаписи дають можливість встановити їх узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає їх як належний доказ у справі.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час судового розгляду.
Частиною 4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно з ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського.
Пунктами 3 та 4 Розділу Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів ;порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Так, співробітником поліції було встановлено у ОСОБА_1 дві ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. У зв`язку з чим і було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно із ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, п. 6 Розділу Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.
Так, працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено її права, зокрема положення ст. 63 Конституції України, та ознайомлено її зі змістом протоколу, про що свідчить підпис останньої.
Відтак, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції діяли згідно інструкції та чинного законодавства.
Надаючи оцінку твердженням сторони захисту про неповідомлення працівниками поліції причини зупинки ОСОБА_1 , суд зазначає, що згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і у момент розглядуваних подій.
Згідно з розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації на момент події відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території Одеси та Одеської області діяла комендантська година у період з 00 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин, у зв`язку з чим у зазначений час заборонялось перебування людей на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими о 00 годині 10 хвилин 17 липня 2025 року, тобто водій здійснювала рух в комендантську годину.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також впроваджуватися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб.
На переконання суду, в умовах правового режиму воєнного стану, поліцейські мали право зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 з метою перевірки документів водія транспортного засобу, встановлення її особи, тощо.
Також, суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що, вона не визнає своєї вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, оскільки вони суперечать зібраними по справам доказам, а тому суд розцінює позицію ОСОБА_1 , як спробу уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення. З переглянутого відео вбачається, що особа взагалі не реагувала на питання поліцейських, а поведінка її та пассажира, який поводив себе зухвало, проявляв явну не повагу до працівників поліції, відповідав за водійку, погрожував усім присутнім, а ОСОБА_1 , коли їй більше ніж п`ять разів запропонували або продути Драгер, або проїхати до медичного закладу, лише під час складання протоколу ствердно зазначила саме на слова пасажира авто, який вказував, що вона вже згодна проти тест.
Крім того, ОСОБА_1 , підписавши протокол, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», не надала своїх пояснень та жодним чином не спростувала викладеного в протоколі.
З приводу доводів, щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , оскільки відсутній її підпис про це у протоколі, суд зауважає, що особа в протоколі не зазначила, що їй не роз`яснено права, а її підпис також відсутній у графі, що місцем розгляду є Приморський районний суд м. Одеси, натомість про отримання тимчасового дозволу на керування особа, яка притягається до відповідальності поставила свій підпис. 
Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), суд приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.
Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.
Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкцій ч.1 ст.130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 гривень 60 копійок (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень, 60 копійок. Отримувач коштів ГУК в Одеській області /Приморський район/ 22030101 ЄДРПОУ отримувача - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА268999980313111206000015758, код класифікації доходів бюджету 22030101.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:          К.О. Лагода