Справа№751/6892/26 
Провадження №3/751/1558/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року місто Чернігів
СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
Овсієнко Ю.К. 
за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
26.06.2026 о 10:50 год. у м. Чернігів по вул. Народного руху (Ціолковського), 30, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 60 місяців від 08.01.2026 Новозаводським районним судом м. Чернігова. Порушення вчинено протягом року від 27.03.2026 року, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху. За вказаним фактом відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №703288 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав.
Представник особи, відносно якої складено протокол, зазначив, що ОСОБА_1 пред`явив працівникам поліції посвідчення водія Республіки Грузія, яке є міжнародним посвідченням відповідно до Віденської конвенції про дорожній рух 1968 року. Тобто він, як власник такого посвідчення, під час тимчасового перебування в Україні має право їздити з національними посвідченнями цих країн без обов`язкової наявності посвідчення водія виданого Україною. Тому він як іноземець, який перебуває в Україні та має посвідку на постійне проживання, має право керування транспортними засобами на підставі наявного у нього посвідчення.
Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Відповідно до п.2.1 (а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується дослідженими доказами у справі, зокрема: відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 703288 від 26.06.2026 (а.с. 2); відеозаписом до протоколу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, пред`явив посвідчення водія, видане у Республіці Грузія. Посвідчення водія українського зразка не пред`явив (а.с. 3); копією постанови серії ЕНА №6916989 від 27.03.2026 за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.); реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с. 5); довідкою ВАП УПП в Чернігівській області, відповідно до якого ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с. 1).
Доводи сторони захисту про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки у останнього наявне посвідчення водія іноземної держави (Республіки Грузія), не заслуговують на увагу та таку позицію останнього слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне, виходячи з наступного.
Стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема, на підставі посвідки на постійне проживання.
Встановлено, що ОСОБА_1 , згідно його повідомлення у судовому засіданні про те, що він є громадянином Республіки Грузії і проживає в Україні на підставі посвідки на проживання. Проте вказана довідка у матеріалах справи відсутня.
Разом із тим, за даними реєстраційної картки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , його власником є ОСОБА_1 , зазначено місце проживання, ідентифікаційний код та у графі паспорт зазначена дата видачі: 21.06.2008, виданий УГІРФО ГУМВС.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1992 року №340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), яке є обов`язковим в т.ч. і для іноземних громадян.
Згідно з абзацом 5 пункту 30 Положення, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).
Відповідно до 32 Положення, видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України. У такому випадку в національному посвідченні водія зазначається право на керування транспортними засобами тих категорій, які зазначені в посвідченні водія іноземної держави, яке підлягає обміну.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що керування транспортним засобом за наявності іноземного та міжнародного посвідчення дозволяється лише особам, які тимчасово перебувають на території України, при цьому, якщо особа переїжджає на постійне місце проживання в Україну, її іноземне посвідчення водія дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 проживає на території України тривалий час (з 2008 року), то граничний термін дії наявного у нього посвідчення водія вочевидь закінчився, тому відповідно до вищевказаного Положення останній повинен був обміняти посвідчення водія іноземної держави.
Посилання сторони захисту на порушення відповідних положень Віденської Конвенції про дорожній рух від 1968 року, яка ратифікована Україною та Республікою Грузією, є необґрунтованим, оскільки положеннями статті 41 вказаної Конвенції передбачено, що посвідки водія, видані однією Договірною Стороною, повинні визнаватися на території іншої Договірної Сторони до моменту, з якого дана територія стає постійним місцем проживання власника посвідки.
У даному ж випадку Україна стала для ОСОБА_1 постійним місцем проживання, починаючи з 2008 року.
Відтак, вина ОСОБА_1 у суді доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення; вік правопорушника, відомості про його майновий стан суду не надані; обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення судом не встановлено.
ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні.
За таких обставин, оцінюючи всі отримані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини п`ятої даної статті у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 665,60 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 126 ч. 5, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (отримувач: ГУК у Чернігівській області/21081300; код ЄДРПОУ 37972475; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; р/р UA528999980313070149000025001, призначення платежу*;21081300) у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн 00 коп (сорок тисяч вісімсот гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA908999980313111256000026001, ККДБ 22030106) судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя:          Ю. К. Овсієнко