ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1075/26 Справа № 202/11267/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Піддубцева Віктора Івановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років, з оплатним вилученням транспортного засобу «GellyGL7152», д.н.з. НОМЕР_1 та судовий збір на користь держави у сумі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 08 листопада 2025 року в м. Дніпрі, по вул. Петра Яцика 32, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «GellyGL7152», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права на керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, правопорушення скоєно повторно протягом року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2026 про повернення апеляційної скарги усунув недоліки та повторно звертається з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційних вимог вважає постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам ст. 245, 251-252, 280 КУпАП, ст. 242 КАС та не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконною та не обґрунтованою. 
Так, станом на 08 листопада 2025 року  ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП згідно постанови ВП № 2 (с. Слобожанське) ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області серії ЕНА №4987365 від 16.06.2025 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не притягнуто, вказана постанова оскаржується в порядку адміністративного судочинства (справа №202/6398/25) і відповідно дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки не утворюють кваліфікуючої ознаки повторності, що передбачено диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Разом з цим наголошує, що 02.02.2026, в порушення ст. 268 КУпАП, апелянт не був повідомлений судом про дату та час розгляду справи, судових повісток не отримував, про призначене судове засідання дізнався випадково та прибув до Індустріального районного суду м. Дніпра 02.02.2026. В судовому засіданні ОСОБА_1 , заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю участі його захисника, проте вказане клопотання проігнороване, а судом ухвалено судове рішення у справі.
Позиції учасників апеляційного процесу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Піддубцев В. І. частково підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Так, захисник після набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 25 червня 2026 року у справі №202/6398/25, під час апеляційного розгляду справи змінив доводи апеляційної скарги та просив змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення та застосувати стосовно ОСОБА_1 штраф у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, не заперечував фактичні обставини справи. 
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки захисник Піддубцев В. І. на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2026 про повернення апеляційної скарги усунув недоліки та повторно звертається з апеляційною скаргою. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи зміненої апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 125761 від 08.11.2025, в якому вказані обставини інкримінованого адміністративного правопорушення, рапорті інспектора поліції, витязі згідн з яким ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, іншими матеріалами справи.
Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що рішенням Шевченківський районний суд міста Дніпра від 25 червня 2026 року у справі №202/6398/25 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора ВП №2 ДРУП 2 ГУНП в Дніпропетровській області Василенко Анастасії Юріївни про скасування постанови серії ЕНА №4987365 від 16.06.2025 та закриття провадження у справі. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.07.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на зазначене рішення суду першої інстанції повернуто апелянту.
У зв`язку з розглядом зазначеної адміністративної справи розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 неодноразово відкладено за клопотанням захисника.
Крім того, під час судового засідання захисник, посилаючись на зазначене вище рішення суду, яким підтверджено повторність вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , мотивував зміну прохальної частини апеляційної скарги щодо пом`якшення накладеного адміністративного стягнення.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 , правильності кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим оскаржувана постанова суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається. Разом із тим, апеляційні доводи щодо неправильного застосування норм матеріального права при застосуванні адміністративного стягнення є слушними.
Так, згідно із ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Відповідно до ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема, не навів будь-якого мотивування необхідності застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, яке відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП є факультативним.
З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 повністю визнає свою провину, обставини, що обтяжують його відповідальність, відсутні, застосовані до нього основне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, та обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на максимальний строк, який складає 7 (сім) років, у сукупності є достатньо суворим покаранням, - суд апеляційної інстанції вважає одночасне застосування до ОСОБА_1 також і факультативного додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення цінного майна, - транспортного засобу, - явно непропорційним характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини, і таким, що буде становити для нього «надмірний тягар» у розумінні практики ЄСПЛ, викладеної зокрема у рішенні «Мякотин проти України», та у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає зміні в частині застосованого стягнення, із накладенням на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Піддубцева Віктора Івановича задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Піддубцева Віктора Івановича задовольнити частково.
Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, змінити в частині накладення стягнення.
Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун