Справа № 445/1793/26 
провадження № 2/445/1743/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року 

Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бакаїм М.В.
секретаря судового засідання Назар С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Карина Кукса через систему «Електронний суд» подала до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 00-10587031 від 01.09.2025 у розмірі 13 886,40 грн. та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 вересня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № -10587031, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 8 000,00 грн. 11.03.2026 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 11032026-МК, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Юніт Капітал» становить 13 886,40 грн., які слід стягнути з відповідача.
09 липня 2026 року ухвалою Золочівського районного суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 
10 липня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 в якому зазначено, що відповідач не заперечую факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідач усвідомлює обов`язок повернути фактично отримані кошти та не ухиляюся від виконання свого обов`язку. Разом із тим не погоджується із вимогами Позивача в частині стягнення процентів у сумі 4 286,40 грн, оскільки суд повинен перевірити їх законність, правильність нарахування та відповідність умовам кредитного договору і вимогам законодавства.
13 липня 2026 року до суду надійшов відповідь на відзив від представника позивача кукса К.О. у якому зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» відсотки, штрафи та пені не нараховувалися. Вся сума яка підлягає поверненню нарахована Первісним кредитором. Варто зазначити, що згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Варто зазначити, що Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості створений та підписаний ТОВ "Макс Кредит". Розрахунок заборгованості, наданий первісним кредитором в сукупності з Повідомленням з відміткою ТОВ «ПРОФІТГІД» про перерахування грошових коштів й Додатку до Повідомленням про перерахування грошових коштів - підтвердженням перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі.
13 липня 2026 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від ОСОБА_1 де вказано, що Позивач не довів належним чином розмір заборгованості. Позивач посилається на умови договору щодо процентної ставки. Разом з тим сам факт погодження процентної ставки не звільняє позивача від обов`язку довести правильність їх нарахування за весь заявлений період.
14 липня 2026 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від ОСОБА_1 у якому вказав, що вважає доводи, викладені у відповіді на відзив, необґрунтованими та такими, що не спростовують моїх заперечень. Наданий розрахунок складений самим позивачем (або первісним кредитором) і сам по собі не підтверджує правильність заявлених сум. Суд повинен перевірити не лише сам факт укладення договору, а й законність кожного нарахування та його відповідність умовам договору і вимогам закону. Наявність договору не означає автоматичного підтвердження правильності всіх заявлених до стягнення сум. Разом з тим сам факт погодження процентної ставки не звільняє позивача від обов`язку довести правильність їх нарахування за весь заявлений період. Особливо заперечує проти стягнення 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Справа є типовою для спорів щодо мікрокредитування, не містить складних фактичних чи правових питань, а позовні документи є шаблонними.
14 липня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника позивача, ОСОБА_2 у яких вказує, що Позивач звертає увагу суду, що наведені Відповідачем доводи щодо недоведеності розміру заборгованості, правильності нарахування процентів, розміру витрат на професійну правничу допомогу та його добросовісної поведінки не є новими та фактично повністю дублюють заперечення, викладені ним у відзиві на позовну заяву. Посилання Відповідача на власну добросовісність та готовність повернути лише фактично отримані кредитні кошти не звільняє його від виконання взятих на себе договірних зобов`язань у повному обсязі. Відповідно до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, повторно наведені Відповідачем доводи не спростовують обґрунтованості заявлених позовних вимог, не містять нових юридично значимих обставин та не дають підстав для іншої оцінки доказів, уже наявних у матеріалах справи.
16 липня 2026 року в додаткових поясненнях від представника позивача, ОСОБА_2 ззначено, що Доводи Відповідача про те, що Позивач нібито посилається виключно на власний розрахунок заборгованості, є безпідставними та не відповідають матеріалам справи. Позивачем до позовної заяви долучено не лише розрахунок заборгованості, а й кредитний договір, документи, що підтверджують факт видачі кредитних коштів, договір факторингу, витяг з Реєстру боржників, а також документи, що підтверджують перехід права вимоги до Позивача. Вказані докази у своїй сукупності підтверджують як факт виникнення зобов`язання, так і його розмір. Твердження Відповідача про те, що суд повинен перевірити дату виникнення прострочення, залишок основного боргу, порядок нарахування процентів та відповідність розрахунку умовам договору, фактично не містять жодних заперечень щодо конкретних показників розрахунку, а лише зводяться до загальних припущень. При цьому всі зазначені обставини вже підтверджені належними та допустимими доказами, поданими Позивачем. Так, дата виникнення прострочення визначається безпосередньо умовами кредитного договору, залишок основної заборгованості підтверджується розрахунком первісного кредитора та витягом з Реєстру боржників, а порядок нарахування процентів прямо передбачений пунктами 1.3, 1.5.1 та іншими положеннями Договору, що детально наведено Позивачем у поданих поясненнях. Крім того, розрахунок заборгованості містить детальний алгоритм нарахування процентів із зазначенням періоду нарахування, розміру процентної ставки, суми основного боргу та результату кожного обчислення. Відповідач не надав жодного альтернативного розрахунку, не вказав на конкретні арифметичні помилки чи невідповідність окремих сум умовам Договору. Доводи Відповідача про те, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є завищеними, ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці та не підтверджені жодними належними доказами.
16 липня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив де вказав, що не подав альтернативного розрахунку заборгованості. Таке твердження суперечить статті 81 ЦПК України. Саме Позивач повинен довести: правильність кожного нарахування; відповідність розрахунку умовам договору; законність заявленої до стягнення суми. Відповідач не зобов`язаний складати власний бухгалтерський розрахунок для того, щоб поставити під сумнів розрахунок Позивача. Позивач посилається на власний розрахунок. Однак такий документ складений самою стороною спору. Відповідно до статей 76–80 ЦПК України жодний доказ не має наперед встановленої сили. Тому суд повинен критично оцінити: правильність обчислення процентів; відповідність розрахунку умовам договору; період нарахування; залишок основного боргу.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання в якому просить справу слухати у відсутності представника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві від 10.07.2026 року просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає частково.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 01 вересня 2025 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір № 00-10587031 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на суму 8 000,00 грн. Строком на 360 днів. Дані обставини підтверджуються копією договору кредитної лінії №00-10587031 від 01 вересня 2025 та копією графіку платежів за договором, довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту, відповідач за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомився із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується копією повідомленням ТзОВ «Пайтек».
11 березня 2026 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №11032026-МК у відповідності до умов якого ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» відступає ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №11032026-МК від 11 березня 2026 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10587031.
Всупереч умов договору про надання споживчого кредиту відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 17 086,40 грн, яка складається з: 9 600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 286,40 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 3 200,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 11.03.2026 – 01.05.2026 (Додаток №15). Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 13 886,40 грн. 
Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що умови договору відповідачем не виконувались належним чином та відповідач має заборгованість у сумі 13 886,40 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов`язання, які взяв на себе відповідач при укладені вищевказаного кредитного договору не виконано.
Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» із відповідача заборгованості за кредитним договором № 00-10587031 від 01.09.2025 року в сумі 13 886,40 грн.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження витрат на правничу правову допомогу судом дослідженні надані позивачем: копію договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, копію акта наданих послуг від 05.05.2026 року та копію детального опису наданих послуг до акту наданих послуг від 05.05.2026 року, копію свідоцтва адвоката.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг позивачу, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд, вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 3 000,00 грн., оскільки зазначений стороною позивача розмір не відповідає загальним засадам цивільного законодавства справедливості та розумності.
Зазначений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та тривалості слухання справи у суді.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №367/6289/21.
Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2662,40 грн. сплаченого судового збору. При цьому, суд бере до уваги платіжну інструкцію №47746 від 06.07.2026 про сплату позивачем судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-10587031 від 01 вересня 2025 року в сумі 13 886,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 3 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 14.09.2026 року.
Суддя М.В. Бакаїм