Окрема думка
суддів К. М. Пількова, С. О. Погрібного, О. В. Ступак
до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2026 у справі № 990/192/24 

Велика Палата Верховного Суду постановою від 14.05.2026 у цій справі залишила без задоволення апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія, відповідач) та без змін рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - КАС ВС) від 20.05.2025, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення Комісії від 30.04.2024 № 462/дс-24 (далі - Рішення), зобов`язання вчинити певні дії.
З мотивами ухваленої постанови та результатами розгляду справи не погоджуємось та вважаємо, що для правильного вирішення цієї справи Велика Палата Верховного Суду мала виходити з таких мотивів (викладаємо їх у спосіб, який би відповідав їх викладу у постанові Великої Палати):
«Позиція Великої Палати Верховного Суду
Щодо проведення співбесіди з кандидатом на посаду судді
1. На посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою. Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги для призначення на посаду судді (частина третя статті 127 Конституції України).
2. Частиною другою статті 128 Конституції України передбачено, що призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.
3. Законом України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX), який набрав чинності 30.12.2023, внесено зміни до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), зокрема, викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді», а розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 58, за змістом якого Комісія завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошений її рішенням від 14.09.2023 № 95/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.
4. Частина перша статті 69 Закону № 1402-VIII передбачає, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
5. Кандидат на посаду судді відповідає критерію доброчесності, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу (частина дев`ята цієї ж статті Закону № 1402-VIII).
6. Відповідність особи, яка виявила намір стати суддею, критеріям компетентності, доброчесності встановлюється ВККС під час її участі у доборі на посаду судді як кандидата (частина шоста статті 73 Закону № 1402-VIII).
7. За змістом частини першої статті 70 Закону № 1402-VIII добір на посаду судді місцевого суду здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі етапи: 1) оголошення добору на посаду судді; 2) подання особами, які виявили намір стати суддею, заяви та документів для участі у доборі на посаду судді; 3) допуск до участі у доборі на посаду судді; 4) складання кваліфікаційного іспиту; 5) проведення спеціальної перевірки, передбаченої цим Законом; 6) проведення перевірки особистих морально-психологічних якостей кандидатів на посаду судді (у разі визначення ВККС такої необхідності); 7) затвердження рейтингу кандидатів на посаду судді; 8) зарахування кандидатів на посаду судді до резерву на зайняття вакантних посад суддів.
Після затвердження рейтингу кандидатів на посаду судді ВККС зараховує всіх кандидатів до резерву на зайняття вакантних посад суддів (частина перша статті 78 Закону № 1402-VIII).
8. Частиною першою статті 79 Закону № 1402-VIII передбачено, що конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.
9. Після визначення переможця конкурсу Комісія на своєму засіданні проводить з ним співбесіду, за результатами якої ухвалює, зокрема, рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді. 
Комісія ухвалює вмотивоване рішення про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді у разі наявності обґрунтованого сумніву щодо його відповідності критеріям доброчесності чи професійної етики. У такому разі переможцем конкурсу визначається наступний у рейтингу кандидат (частини перша-третя статті 79-5 Закону № 1402-VIII).
10. За змістом пунктів 8.1, 8.4 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС від 02.11.2016 № 141/зп-16, в редакції рішення Комісії від 29.02.2024 № 72/зп-24 (далі - Положення) після визначення переможця конкурсу Комісія у своєму засіданні проводить з ним співбесіду, під час якої обговорюються дані щодо відповідності кандидата критеріям доброчесності та професійної етики та пов`язана з цим інформація.
11. Співбесіда складається з таких етапів: оголошення доповіді членом Комісії; надання кандидату можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію; послідовне обговорення з кандидатом даних щодо його відповідності критеріям доброчесності та професійної етики та пов`язана з цим інформація. Під час обговорення доповідач і члени Комісії ставлять кандидату запитання, на які він надає відповіді і пояснення (пункти 8.5, 8.6 Положення).
12. Кандидат на посаду судді до проведення співбесіди має право: знайомитися з матеріалами досьє; надавати документи (завірені копії документів) чи іншу інформацію, яка доповнює, спростовує чи уточнює дані, що містяться у досьє; надавати свої пояснення, зокрема у письмовому вигляді. Письмові пояснення подаються кандидатом не пізніше ніж за один робочий день до дати проведення співбесіди. Усні пояснення надаються кандидатом під час співбесіди (пункти 8.8, 8.9 Положення).
13. Пункт 8.10. Положення передбачає право членів ВККС ставити кандидату запитання щодо оголошених під час доповіді відомостей, самостійно знайомитися з досьє, ставити запитання доповідачу, порушувати перед Комісією питання, які виникли під час ознайомлення з досьє.
14. У разі необхідності під час співбесіди може бути оголошено перерву (пункт 8.11 Положення).
15. За результатами співбесіди Комісія ухвалює, зокрема, рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді (пункт 8.12 Положення).
16. Проаналізувавши зазначені вище норми у пунктах 113, 116 постанови від 27.02.2025 у справі № 990/99/24, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що стаття 127 Конституції України та стаття 69 Закону № 1402-VIII закріплюють доброчесність особи як одну з обов`язкових вимог, яким має відповідати кандидат на посаду судді, а також констатувала, що дотримання цього критерію є одним з ключових чинників у формуванні доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів.
17. У разі ж існування обґрунтованого сумніву у відповідності кандидата критеріям доброчесності чи професійної етики Комісія як орган, відповідальний за формування високопрофесійного та добросовісного корпусу суддів, вправі прийняти вмотивоване рішення про відмову в наданні такому кандидату рекомендації про призначення на посаду судді. Цими повноваженнями ВККС наділяють норми частини третьої статті 79-5 Закону № 1402-VIII (див. пункт 115 згаданої вище постанови Великої Палати Верховного Суду).
18. Варто зауважити, що Закон № 1402-VIII не визначає переліку обставин, які можуть зумовити виникнення у Комісії обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності чи професійної етики, а отже, стати підставою для відмови ВККС у наданні йому рекомендації про призначення на посаду судді. Схожий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у пункті 136 постанови від 05.06.2025 у справі № 990/117/24. 
19. Водночас частина сьома статті 101 Закону № 1402-VIII визначає, що рішення ВККС можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом.
20. Підпунктом 4 пункту 48 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що рішення ВККС оскаржуються відповідно до статті 88 цього Закону.
21. Згідно із частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VIII рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
22. Позивачка не стверджувала про існування, а під час розгляду цієї справи не встановлено обставин чи підстав для скасування Рішення, визначених пунктами 1-3 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII, тому перед Великою Палатою Верховного Суду постало питання наявності чи відсутності відповідних підстав, передбачених пунктом 4 вказаної вище норми.

Щодо повноважень ВККС з оцінювання кандидата на посаду судді та обсягу судового контролю за їх реалізацією
23. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що завдання ВККС в рамках процедури конкурсного призначення на посаду судді полягає в тому, щоб сформувати професійний суддівський корпус, який, здійснюючи правосуддя іменем України, має також утверджувати довіру до судової влади. Іншими словами, посада судді передбачає не тільки високий професійний рівень особи, яка займає цю посаду чи претендує на її зайняття, але також відповідні особисті якості, необхідні для виконання професійних обов`язків на цій посаді, адже здійснення правосуддя, як і його сприйняття у суспільстві, вимагає передовсім від «носія» (представника) судової влади (як і від того, хто претендує ним стати) дотримуватися гідної поведінки не лише у професійній діяльності, але й повсякчас, має сприяти утвердженню авторитету судової влади та верховенства права. 
Разом з цим ВККС відповідно до свого статусу, повноважень, встановленого законом порядку, мети і завдань, які перед нею стоять, вільна у виборі будь-яких підстав і, керуючись власною оцінкою цих підстав, вправі засумніватися у відповідності кандидата на посаду судді критеріям та умовам, за яких можливе внесення рекомендації про призначення на посаду судді. Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.05.2025 у справі № 990/232/24 (пункти 92, 93), від 29.01.2026 у справі № 990/135/24 (пункти 106, 107) та від 12.03.2026 у справі № 990/261/25 (пункт 35).
24. Велика Палата Верховного Суду вчергове підтверджує, що повноваження Комісії стосовно оцінювання кандидата на посаду судді є її виключною компетенцією як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в національній системі судоустрою. Жоден суб`єкт, зокрема й суд, не вправі втручатися у здійснення Комісією зазначеної компетенції [див. зокрема, постанови від 05.06.2025 у справі № 990/117/24 (пункти 134, 135), від 26.06.2025 у справі № 990/151/24 (пункт 95) та від 04.09.2025 у справі № 990/123/24 (пункт 108)].
25. Повноваження членів Комісії оцінювати певні факти як такі, що узгоджуються чи ні з поняттям доброчесності, є виключними. Ніхто інший, окрім Комісії, не має повноважень оцінювати доброчесність кандидата на посаду судді (див. підпункт 7.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2024 у справі № 9901/110/19).
26. Водночас у постановах від 14.11.2024 у справі № 990/71/24 (пункт 20) та від 12.03.2026 у справі № 990/261/25 (пункт 36) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що межі дискреції ВККС щодо вирішення питання про внесення рекомендацій до ВРП про призначення кандидата на посаду судді не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. 
Процес розгляду Комісією цього питання, як і ухвалене в результаті рішення, мають бути зрозумілими як кандидату на посаду судді, стосовно якого розглядалося питання, так і незалежному сторонньому спостерігачеві. 
Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку мають показувати, зокрема, що доводи / пояснення кандидата на посаду судді взято до уваги, і, що важливо, давати розуміння, чим керувалася Комісія, коли оцінювала кандидата.
27. Судовий контроль за реалізацією Комісією повноважень з оцінювання кандидата на посаду судді на предмет його відповідності встановленим законом критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України покликаний забезпечити, щоб ці повноваження були використані відповідно до мети, з якою вони були надані, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом (запобігаючи всім формам дискримінації), пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване ухвалене Комісією рішення). Іншими словами, щоб реалізація ВККС повноважень з оцінювання кандидата на посаду судді не була свавільною (див. mutatis mutandis підпункт 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2024 у справі № 9901/110/19).
28. Наведене дає підстави для висновку, що межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі добору кандидатів на посаду судді не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Поряд із цим відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень за критеріями, передбаченими у цій статті й інших законах, зокрема у Законі № 1402-VIII. 
Суд повинен перевірити, зокрема, чи ухвалила ВККС відповідне рішення з дотриманням установленої процедури, із урахуванням усіх суттєвих та важливих обставин, без проявів свавілля, упередженості чи зловживання своїми повноваженнями. У разі встановлення порушень зазначених вимог у суду наявні підстави для скасування такого рішення, не підміняючи при цьому власним розсудом повноваження Комісії. У цих висновках Велика Палата Верховного Суду звертається mutatis mutandis до своїх висновків, викладених пункті 40 постанови від 12.03.2026 у справі № 990/261/25.

Щодо суті апеляційної скарги
29. Визначальним критерієм правомірності рішення ВККС про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді щодо його відповідності частині третій статті 79-5 Закону № 1402-VIII є встановлення Комісією обставин, які стали підставою для відмови в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді, та мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків (див. пункт 145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2025 у справі № 990/148/24).
30. Зі змісту Рішення (пункт 39) слідує, що при вирішенні питання щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності, Комісія врахувала дві групи обставин (пункти 25-38), а саме щодо недекларування Кандидаткою транспортного засобу «SKODA FABIA» 2014 року випуску загальною вартістю 179199,50 грн (далі - Автомобіль) та щодо отримання нею позики від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Позитив» (далі - Товариство) за договором № 29/04-16 від 29.04.2016 (далі - Договір).
31. Так, ВККС встановила, зокрема, що Кандидатка 26.08.2022 зареєструвала за собою Автомобіль, однак не відобразила його у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік від 16.10.2023 (пункти 25, 26 Рішення). 
Під час співбесіди ОСОБА_1 пояснила, що вона не задекларувала Автомобіль 16.10.2023 через технічні помилки у роботі відповідного реєстру, однак Комісія вважала такі пояснення непереконливими, оскільки 17.10.2023 Кандидатка подала виправлену декларацію за 2022 рік, в якій також не відобразила інформацію про цей транспортний засіб (пункти 28, 29 Рішення).
32. Також Комісія вказала, що у декларації за 2016 рік у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» Кандидатка зазначила, що позичила у Товариства 503 295 грн. Цю позику вона отримала на підставі Договору, укладеного між Товариством в особі заступниці директора Чиняєвої О. Н. та ОСОБА_1 як фізичною особою. Водночас станом на дату укладення цього правочину Кандидатка обіймала посаду директора Товариства, Статут якого передбачав, зокрема, що статутний капітал становить 100 000 грн, а рішення про відчуження майна Товариства на суму 50 % і більше приймається більшістю не менше як 3/4 голосів, однак у Договорі відсутні будь-які посилання на рішення загальних зборів або довіреність (пункти 30, 31, 33, 34 та 37 Рішення).
Разом з цим Комісія відзначила, що Кандидатка не змогла пояснити в якій формі вона отримала від Товариства грошові кошти за Договором та надати докази на підтвердження отримання нею такої позики (пункт 38 Рішення). 
33. Комісія оцінила вказані вище обставини та констатувала наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 високим стандартам доброчесності та професійної етики, які встановлюються для судді, адже, на переконання ВККС, наявної інформації було достатньо для висновку про невідповідність Кандидатки вказаним критеріям, а надані нею пояснення та аргументи вказаного вище не спростовують (пункти 45, 46 Рішення).
34. Велика Палата Верховного Суду вважає, що окремі недоліки у висновках Комісії щодо обставин, які стосувались отримання Кандидаткою позики за Договором (зокрема, посилання у Рішенні на положення Закону № 2275-VIII та описку, яка зі слів представника Комісії була допущена у пункті 40), не вплинули на обґрунтованість висновків ВККС, заснованих на оцінці обставин щодо недекларування позивачкою Автомобіля, які не є довільними чи нераціональними, а також не є помилковими щодо фактів, що підтверджується й поясненнями ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти того, що не відобразила цей транспортний засіб у відповідних деклараціях за 2022 рік.
35. Досліджуючи вказані обставини, Комісія дійшла висновку про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики. На переконання Великої Палати Верховного Суду, такий висновок зроблений в межах виключної компетенції ВККС оцінювати кандидата на посаду судді, а також не є свавільним чи необґрунтованим, адже кожна з двох груп обставин, які досліджувала Комісія, має самостійний та достатній характер для його формування.
ВККС у Рішенні достатньо вмотивувала вказаний вище висновок, обґрунтувавши його, зокрема, тим, що Кандидатка не відобразила Автомобіль ані в декларації від 16.10.2023, ані у виправленій декларації, яку вона подала на наступний день (17.10.2023), та оцінила як непереконливі її пояснення про те, що це було зумовлено технічними помилками в роботі відповідного реєстру, а КАС ВС не мав права переоцінювати відповідні критерії за своїм внутрішнім переконанням.
36. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Закон № 1402-VIII не встановлює обов`язку членів ВККС приймати окремі рішення та наводити мотиви щодо кожного з показників, передбачених частиною дев`ятою статті 69 цього Закону, а вимагає, щоб ухвалене остаточне (підсумкове) рішення, особливо негативне для кандидата, за наслідками проведеної співбесіди, було вмотивованим.
Отже, відсутність у Рішенні деталізованої мотивації щодо кожного з показників, визначених частиною дев`ятою статті 69 Закону № 1402-VIII, не свідчить про неповноту чи відсутність мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, оскільки викладені у ньому мотиви є достатніми та такими, що дозволяють як Кандидатці, так і сторонньому спостерігачеві зрозуміти підстави відмови у наданні їй рекомендації для призначення на посаду судді.
37. Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами позивачки про відсутність у Рішенні мотивів, з яких Комісія дійшла висновку про невідповідність Кандидатки критерію доброчесності.
38. Велика Палата Верховного Суду також не може погодитись з доводами позивачки та висновками КАС ВС про те, що Рішення є необґрунтованим через невідображення у ньому окремих письмових пояснень Кандидатки, що стосувались позики за Договором, адже ці пояснення не могли спростувати висновки Комісії, які ґрунтуються на дослідженні обставин щодо недекларування нею Автомобіля.
Разом з цим матеріали справи та зміст Рішення свідчать, що позивачці були забезпечені процедурні права, пов`язані з проходженням нею співбесіди, зокрема, співбесіду проведено у два етапи в різні дні, з наданням перерви для з`ясування додаткових обставин; позивачка була заздалегідь обізнана з питаннями, які потребували уточнення; їй було надано розумну можливість доповнювати, спростовувати або уточнювати відомості, подавати додаткові документи та письмові пояснення.
Водночас відсутність у Рішенні детальної відповіді на кожен аргумент позивачки та покликання на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані ВККС під час його ухвалення. Достатнім є те, що Рішення містить логічне і раціональне обґрунтування, з якого можна встановити ключові мотиви, що спонукали Комісію ухвалити рішення про відмову в наданні рекомендації про призначення Кандидатки на посаду судді (див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 59 постанови від 12.03.2026 у справі № 990/261/25 та пункті 76 постанови від 19.03.2026 у справі № 990/329/25).
39. Інші доводи, які позивачка висловлювала на обґрунтування підстав для скасування Рішення, зокрема, про те, що платежі з повернення поворотної фінансової допомоги за Договором були здійснені своєчасно та відповідно до його умов, а невідображення відомостей про Автомобіль у деклараціях за 2022 рік не зумовлено її наміром ухилитися від декларування, Велика Палата Верховного Суду відхиляє як такі, що зводяться до незгоди з внутрішнім переконанням членів Комісії, сформованим в межах наданих законом повноважень з оцінки кандидата на посаду судді.
40. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду висновує, що судовий контроль за реалізацією виключних повноважень ВККС не має всеосяжного характеру і не передбачає повторного оцінювання судом відповідності кандидата на посаду судді критерію доброчесності. Судове втручання можливе, зокрема, у випадку порушення процедури оцінювання, перевищення Комісією своїх повноважень, ухвалення рішення за явної необґрунтованості та свавільності висновків, або відсутності мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.
Однак у цій справі відсутні підстави вважати, що ВККС, ухвалюючи Рішення про відмову в наданні рекомендації про призначення ОСОБА_1 на посаду судді, діяла свавільно, неправильно встановила ключові обставини, покладені в основу висновку про наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності Кандидатки критерію доброчесності, чи не навела у Рішенні мотивів, з яких Комісія дійшла такого висновку. Сама ж по собі незгода позивачки з негативним для себе результатом проходження співбесіди та висновками Комісії, за відсутності наведених вище виняткових обставин, не може слугувати підставою для втручання суду у виключні повноваження ВККС з оцінки кандидата на посаду судді. У цих висновках Велика Палата Верховного Суду звертається mutatis mutandis до власних висновків, викладених у пункті 63 постанови від 12.03.2026 у справі № 990/261/25.
41. Отже, Велика Палата Верховного Суду з урахуванням викладених вище мотивів висновує, що Рішення відповідає вимогам частини третьої статті 79-5 та пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII щодо вмотивованості, ухвалене ВККС на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, а також відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності, визначеним статтею 2 КАС України, а тому підстав для його скасування немає.»

Підсумовуючи наведене, вважаємо, що апеляційну скаргу Комісії слід було задовольнити, а рішення КАС ВС від 20.05.2025 необхідно було скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Судді | К. М. Пільков
| С. О. Погрібний
| О. В. Ступак