Справа № 165/946/26
Провадження № 2/165/760/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Рибас А.В.
за участю секретаря судового засідання Попіки Ю.Г., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

19 березня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» Міньковська А.В. через систему «Електронний суд» подала до суду позовну заяву, в якій просила стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року у розмірі 23 270,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 28.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІРБІС» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 72523730.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір факторингу № 01092025/1, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року. 
Сума боргу ОСОБА_2 перед новим кредитором (ТОВ «ФК «ПОЗИКА») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 23 270,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 500,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 16 770,00 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.
Позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» звернулося до Нововолинського міського суду Волинської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін на 11.30 год. 05 травня 2026 рокута запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 
З огляду на перебування головуючого судді Рибас А.В. у відпустці, судове засідання було відкладено на 11.30 год. 26.05.2026 року.
02.05.2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» – Виссал В.В., який діє на підставі довіреності, через систему «Електронний суд» подав клопотання про витребування доказів, у зв`язку з чим судове засідання 26.05.2026 року було відкладено на 12.00 год. 01.07.2026 року.
У зв`язку з неявкою відповідача до суду судове засідання було відкладено до 11.45 год. 14.07.2026 року.
13 липня 2026 року представник ТОВ «ФК «ПОЗИКА» Міньковська А.В. через систему «Електронний суд» подала клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 належним відповідачем ОСОБА_1 , оскільки під час ознайомлення з матеріалами справи через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» позивачем встановлено, що у позовній заяві помилково зазначено прізвище відповідача « ОСОБА_3 », тоді як відповідно до матеріалів справи правильним є прізвище « ОСОБА_4 ».
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 14 липня 2026 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.00 год. 20 серпня 2026 року.
Представник ТОВ «ФК «ПОЗИКА» в судове засідання не з`явилася, у пунктах 6, 7 позовної заяви просила провести розгляд цивільної справи без участі представника ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 правом подати відзив не скористалася, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручено через відсутність адресата.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Крім того, судову повістку про виклик у судове засідання доставлено на електронну адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа (а.с. 100).
Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 26.08.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.
Судом встановлено, що 28.01.2022 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 72523730, який підписаний відповідачем електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 600253 (а.с. 18-24).
Відповідно до п. 3.1 за цим договором товариство надає кредит клієнту у розмірі 6 500 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3 %. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. При цьому, клієнт може скористуватись пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п. п. 3.2.1, 3.2.2. п. 3.2. цього договору: 
п. п. 3.2.1 п. 3.2. – пільговий період 30 календарних днів з 28.01.2022 по 27.02.2022, пільгова процентна ставка (знижка) 2,6 %; 
п. п. 3.2.2 п. 3.2. – стандартний період 60 календарних днів з 28.02.2022 по 28.04.2022, стандартна процентна ставка 3 %.
Мета кредитування – задоволення власних потреб клієнта, що не суперечить чинному законодавству України та не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю. Клієнт зобов`язується використовувати кредит лише відповідно до мети кредитування, що вказана у цьому договорі, як вбачається із пункту 3.4.
Згідно з п. 4.1 кредитного договору передбачено, що видача (надання) товариством кредиту клієнту за цим договором проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом в особистому кабінеті, та, яка визначена клієнтом у якості основної платіжної картки.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 28.04.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
У п. п. 7.1.1 п. 7.1 договору товариство зобов`язалося видати (надати) кредит у строк, передбачений пунктом 4.1 цього договору (за відсутності підстав для відмови у видачі (наданні) кредиту клієнту). ОСОБА_1 на підставі п. п. 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3 п. 7.2 договору зобов`язалася повністю повернути кредит відповідно до пункту 4.2 цього договору, використати кредит відповідно до його мети згідно пункту 3.4 цього договору та сплатити товариству проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 3.1, 3.2 цього договору.
Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 28.04.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.
Згідно п. 13.1, 13.2, 13.3 договору, цей договір є електронним договором у розумінні Закону України «Про електронну комерцію», оформленим в електронній формі, складений українською мовою та має повну юридичну силу. Цей договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого допускає Закон України «Про електронну комерцію». Оскільки цей договір укладено (підписано) із дотриманням порядку, передбаченого Законом України «Про електронну комерцію», цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Укладаючи цей договір, ОСОБА_1 підтвердила, що: 
13.9.1. ознайомилася та погоджується з усіма умовами правил та договору; 
13.9.2. не вважає умови цього договору несправедливими, невигідними/вкрай невигідними для себе; 
13.9.3. укладає цей договір особисто, згідно зі своїм вільним волевиявленням, яке повністю відповідає внутрішній волі клієнта як сторони цього договору, усвідомлює значення своїх дій, обізнана із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не діє під впливом тяжкої для себе обставини; 
13.9.4. їй надана інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у повній відповідності з вимогами, що ставляться до порядку надання такої інформації; 
13.9.5. їй відомі права, передбачені Законом України «Про захист персональних даних», джерела збирання, місцезнаходження персональних даних клієнта, мета обробки персональних даних клієнта, місцезнаходження володільця персональних даних клієнта; 
13.9.6. їй відомі права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», та вона повідомлена товариством про свої права і отримала від товариства інформацію у повній відповідності (обсязі, формі) до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та інших законів та підзаконних актів України.
ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора також підписала додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 72523730 від 28.01.2022 року, в якому сторони погодили графік погашення боргу, та який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 23 на зворотному боці – 24).
На виконання умов договору ТОВ «ФК «ІРБІС» 28.01.2022 року о 23.10 год. перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 6 500,00 грн. на банківську картку НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3152_251021114158 від 21.10.2025 (а.с. 31).
Факт перерахування грошових коштів підтверджується також витребуваною на виконання ухвали суду інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.06.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260604/82483-БТ, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Зарахування коштів у розмірі 6 500,00 грн. 28.01.2022 року підтверджується випискою за договором № б/н за період 28.01.2022 – 04.02.2022 (а.с. 80-81).
Зазначені обставини будь-яким чином не заперечено відповідачем шляхом подання відзиву на позовну заяву. Зокрема, відповідач, маючи можливість отримати виписку по належній їй банківській картці, доказів на спростування факту перерахування ТОВ «ФК «ІРБІС» на її банківську картку грошових коштів у сумі 6 500,00 грн. не надала.
Згідно з долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 72523730 у відповідача перед ТОВ «ФК «ІРБІС» станом на 01.09.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 23 270,00 грн., з яких: 6 500,00 грн. – залишок основного боргу та 16 770,00 грн. – залишок % за кредитом (а.с. 35-36).
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
У силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Матеріалами справи підтверджений факт укладання 28.01.2022 року відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем договору про надання фінансового кредиту з ТОВ «ФК «ІРБІС».
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір факторингу № 01092025/01, згідно умов якого ТОВ «ФК «ІРБІС» зобов`язалося відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «ПОЗИКА» зобов`язалося їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 25-27). 
Згідно витягу із додатку № 1 до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року, до ТОВ «ФК «ПОЗИКА» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року на загальну суму заборгованості 23 270,00 грн., з яких: 6 500,00 грн. – сума заборгованості за тілом; 16 770,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 12).
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5, ч. 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Підписавши 28.01.2022 року договір про надання фінансового кредиту № 72523730, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повністю повернути кредит, використати кредит відповідно до його мети та сплатити проценти за користування ним.
Як встановлено, первісний кредитор – ТОВ «ФК «ІРБІС» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало їй грошові кошти в загальній сумі 6 500,00 гривень.
Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак їх у встановлені строки не повернув, та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6 500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту.
При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основним боргом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 16 770,00 грн., розрахунки яких надані позивачем, містять щоденне їх нарахування, розмір зазначених відсотків є повністю обґрунтованим та таким, що підтверджений документально та не спростований відповідачем.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року підтверджені належними та допустимими доказами, тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року у розмірі 23 270,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується документально (а.с. 8) та пропорційно задоволеним вимогам.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Із матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та адвокатом Горобей Р.Г. у справі, що розглядається, підтверджується договором № 39493634/03 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року (а.с. 15-17), додатковою угодою № 72523730 від 16 лютого 2026 року до договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02 січня 2026 року (а.с. 30), детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПОЗИКА» щодо стягнення кредитної заборгованості від 16 лютого 2026 року (а.с. 13), акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги (а.с. 10), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 37).
Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, відповідач, на якого покладений обов`язок доведення неспівмірності витрат, не подавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс у даній справі 5 500,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката і стороною відповідача не доведено неспівмірність таких витрат, а тому із відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» 23 270 (двадцять три тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок заборгованості за кредитним договором № 72523730 від 28.01.2022 року.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 26.08.2026 року.

Головуючий суддя         Алла РИБАС