ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 серпня 2026 року    місто Чернівці справа №720/1400/25
провадження №22-ц/822/1402/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача Височанської Н.К.,
суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М., 

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 
відповідачка – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Унгурян С.В.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по тексту ТОВ «Факторинг партнерс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилалося на те, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3045595.
29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір №3669907482-167762.
Вказаними договорами передбачено всі істотні умови, а саме: розмір кредитів, строки користування кредитами, строк дії, відсоткові ставки за користування кредитами, загальна вартість кредитів та всі інші платежі, пов`язані з виконанням вищенаведених Договорів.
Надалі, 26 липня 2024 року було укладено договір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3045595. 
07 березня 2023 року було укладено договір №07/03/23, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3669907482-167762, а 18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №18-02/25, відповідно до якого останнє набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі й за договором №3669907482-167762. 
Відповідачка не виконала умов договорів позики, внаслідок чого виникла заборгованість.
Загальний розмір заборгованості за Договором №3045595 від 15 грудня 2021 року становить 17425 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11875 грн; заборгованість за комісіями - 550 грн.
Загальний розмір заборгованості за Договором №3669907482-167762 від 29 грудня 2021 року становить 4127,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1500 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2627,50 грн.
З урахуванням наведеного ТОВ «Факторинг Партнерс» просило позов задовольнити, стягнути з відповідачки заборгованість за вказаними договорами кредиту та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2026 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами №3045595 від 15.12.2021 року, №3669907482-167762 від 29.12.2021 року в розмірі 19765 грн.
В іншій частині позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 2221,49 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 921,82 грн.
Клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Поляк М.В. про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Поляк М.В. подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду. 
Вказує, що не погоджується з рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2026 року в частині нарахування процентів за договором про споживчий кредит №3045595 від 15 грудня 2021 року, оскільки суд дійшов помилкового висновку про правомірність нарахування процентів за межами погодженого сторонами строку кредитування, що призвело до неправильного визначення розміру заборгованості за кредитним договором №3045595 від 15 грудня 2021 року. У зв`язку з цим рішення суду в зазначеній частині підлягає зміні.
Право кредитора нараховувати проценти, передбачені умовами кредитного договору, припиняється після спливу визначеного сторонами строку кредитування, оскільки після закінчення такого строку відсутні правові підстави для подальшого нарахування процентів.
Відповідно до пп.2.3.1 та 2.3.1.2 договору №3045595 від 15 грудня 2021 року, строк кредитування міг бути продовжений на пільгових або базових умовах, шляхом щоденного продовження користування кредитом, але загальний строк пролонгації не міг перевищувати 60 днів. На підставі системного аналізу цих умов суд дійшов висновку, що фактичний період нарахування процентів може охоплювати 30 днів базового строку та до 60 днів можливих пролонгацій.
Судом першої інстанції встановлено, що нарахування процентів за договором здійснювалося до 23 лютого 2022 року включно, тобто за період понад первісно визначений строк кредитування, з урахуванням 40 днів додаткового користування кредитними коштами. Водночас суд визнав такі нарахування правомірними та погодився із визначеним розміром процентів у сумі 11 875,00 грн.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що боржник після спливу строку кредитування фактично користувався кредитними коштами або вчиняв дії, які відповідно до умов договору свідчили б про продовження строку кредитування.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що після спливу строку кредитування та виникнення прострочення кредитні кошти боржнику на умовах договору більше не надаються, у зв`язку з чим він втрачає право правомірно користуватися грошовими коштами кредитора без їх повернення. У такому випадку після закінчення строку кредитування боржник більше не отримує відповідного блага у вигляді можливості користування кредитними коштами, а у кредитора відсутні підстави для подальшого нарахування процентів за користування кредитом.
Більше того, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку кредитування, а отже підстави вважати, що пролонгація договору відбулася, не встановлені, що виключає можливість нарахування процентів поза межами первісно погодженого строку кредитування.
Підсумовуючи наведене стверджує, що проценти підлягають нарахуванню лише в межах погодженого періоду користування кредитом тобто 30 днів, а оскільки після спливу строку дії договору боржник фактично не користувався кредитними коштами, не погоджував пролонгацію, а тому підстави для нарахування процентів поза межами цього строку відсутні, у зв`язку із чим розмір заборгованості за договором про споживчий кредит №3045595 становить 7 425 грн 00 коп., з яких 5 000 грн — тіло кредиту, 1 875 грн — проценти за 30 днів користування кредитом та 550 грн — комісія.
Також наголошує, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 921,82 грн не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності, а тому підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Крім того, на користь відповідача судом було присуджено витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн за виконання більшого обсягу роботи, зокрема підготовку відзиву на позов, заяв та клопотань та формування правової позиції. За таких обставин стягнення на користь позивача 11 921,82 грн за підготовку типової позовної заяви та надання консультації є очевидно завищеним і не відповідає принципу співмірності судових витрат.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення змінити та здійснити розподіл судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс» просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вказали, що сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Таким чином, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договору не скористався.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3045595 (індивідуальна частина).
Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору (строком на 30 днів з 15.12.2021 року), надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1875 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.
Перерахування грошових коштів відповідачці 15.12.2021 року у розмірі 5000,00 грн. підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 05.03.2025 року, а також витребуваною судом інформацією з АТ «Держаний ощадний Банк України» №46/1211/31679/2026 від 04.03.2026 року.
29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3669907482-167762 «Проста позика», зокрема, ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» було перераховано грошові кошти у розмірі 1500,00 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_241209140849 від 09.12.2024 року та витребуваною судом у АТ КБ «ПриватБанк» випискою за договором №б/н за період 29 грудня 2021 року по 03 січня 2022 року, а також не заперечується і самою відповідачкою ОСОБА_1 .
Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 29.12.2021 року, дата повернення кредиту 12.01.2022 р. (включно), термін користування кредитом 14 діб.
Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору (14 днів, починається з 29.12.2021 року та закінчується 12.01.2022 року (включно)), плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 0,5 % за кожен день користування Кредитом.
Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства.
Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.
Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.
Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Згідно наданих Первісними Кредиторами розрахунків заборгованості розмір заборгованості ОСОБА_1 становить:
- за Договором №3045595 від 15.12.2021 року станом на 04.03.2022 року - 17425,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 11875,00 грн.; заборгованість по комісії за надання кредиту - 550,00 грн.;
- за Договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року станом на 18.02.2025 року - 1612,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1500,00 грн.; заборгованість за відсотками 112,00 грн.
Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 29.12.2021 року, дата повернення кредиту 12.01.2022 р. (включно), термін користування кредитом 14 діб.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3045595, що підтверджується платіжною інструкцією №448090005 від 26.07.2024 року; реєстром боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року.
07 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3669907482-167762, що підтверджується: актом №1 зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.03.2023 року; актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року, Реєстром боржників до договору №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року.
18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року.
Згідно розрахунків заборгованості за вищевказаними договорами, станом на 20 травня 2025 року, наданими позивачем загальна заборгованість відповідачки становить 21552,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14502,50 грн.; заборгованість за комісіями - 550,00 грн.
Зокрема, за договором №3045595 від 15 грудня 2021 року заборгованість становить 17425,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11875,00 грн.; заборгованість за комісіями - 550,00 грн.;
За договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року заборгованість відповідачки становить 4127,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2627,50 грн.
Згідно розрахунків заборгованості за вищевказаними договорами, станом на 20.05.2025 року, наданими позивачем загальна заборгованість відповідачки становить 21552,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14502,50 грн.; заборгованість за комісіями - 550,00 грн.
Зокрема, за договором №3045595 від 15.12.2021 року заборгованість становить 17425,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11875,00 грн.; заборгованість за комісіями - 550,00 грн.;
За договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року заборгованість відповідачки становить 4127,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2627,50 грн.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення договорів №3045595 від 15.12.2021 року та №3669907482-167762 від 29.12.2021 року та факт переходу права вимоги від первісних кредиторів ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», а тому вважав за доцільне задовольнити позовні вимоги у частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 6500,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту за договором №3045595 від 15.12.2021 року у розмірі 5000,00 грн та заборгованості за тілом кредиту за договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року у розмірі 1500,00 грн. Крім цього, суд вважав, що також підлягає стягненню комісія у розмірі 550,00 грн, нарахування якої сторони погодили відповідно до п. 1.5, п.п. 1.5.1. договору №3045595 від 15.12.2021 року.
Разом з тим, суд погодився з доводами представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Поляк М.В. щодо помилковості нарахування відсотків поза межами строку кредитування згідно договору №3669907482-167762 від 29.12.2021 року.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Щодо укладення кредитних договорів, отримання кредитних коштів 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до положень статті 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані – це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних – фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, що переглядається встановлено, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3045595 (індивідуальна частина).
Перерахування грошових коштів відповідачці 15 грудня 2021 року у розмірі 5000,00 грн. підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 05.03.2025 року, а також витребуваною судом інформацією з АТ «Держаний ощадний Банк України» №46/1211/31679/2026 від 04.03.2026 року.
29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3669907482-167762 «Проста позика», зокрема, ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» було перераховано грошові кошти у розмірі 1500,00 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_241209140849 від 09 грудня 2024 року та витребуваною судом у АТ КБ «ПриватБанк» випискою за договором №б/н за період 29.12.2021 року по 03.01.2022 року.
Отож, матеріалами справи підтверджується укладення кредитних договорів, отримання відповідачкою кредитних коштів.
Вказане визнається та не заперечується і самою відповідачкою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про укладеність кредитних договорів, отримання кредитних коштів та ознайомлення відповідачки з його умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останньої кредитні договори не були би укладені сторонами, укладення договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Щодо відступлення прав вимоги
Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3045595, що підтверджується платіжною інструкцією №448090005 від 26.07.2024 року; реєстром боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року.
07 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3669907482-167762, що підтверджується: актом №1 зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.03.2023 року; актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року, Реєстром боржників до договору №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року.
18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3669907482-167762 від 29.12.2021 року.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло правом вимоги до відповідачки за договором №3045595 від 15 грудня 2021 року та за договором №3669907482-167762 від 29 грудня 2021 року, чого також не заперечує відповідачка.

Щодо розміру заборгованості
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору №3045595, апеляційний суд зазначає наступне.
15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3045595 (індивідуальна частина).
Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору (строком на 30 днів з 15.12.2021 року), надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1875 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. П. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.
Підпунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених підпунктом 2.2.3.
В свою чергу підпунктом 2.2.3 серед іншого встановлено, що після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Підпунктом 2.3.1 передбачено, що продовження строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах.
У підпункті 2.3.1.2 договору обумовлено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отож, аналізуючи викладені умови зазначеного вище кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що строк кредитування, визначений у пункті 1.3 договору, максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати за перших 30 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів (максимально можливий строк кредитування з урахуванням усіх пролонгацій). 
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відмовилася від продовження строку кредитування, тому пролонгація договору відбулася відповідно до його умов.
За таких обставин підстав для визнання нарахованих процентів незаконними або для зменшення їх розміру колегія суддів не вбачає.
Апеляційним судом враховано, що відповідачкою не заперечується, що вона користувалася кредитними коштами.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами складає 19765 грн.
Також колегія суддів погоджується із визначеним до стягнення розміром судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу понесених сторонами.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до власного тлумачення відповідачем діючого законодавства.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні суду першої інстанції, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України).
Оскільки апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, відсутні.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2026 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена судом 24 серпня 2026 року.

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
І.М. Литвинюк