ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 Справа № 914/1043/26 
За позовом: Керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль», м. Львів,
про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. 
Суддя Б. Яворський, 
при секретарі О. Муравець.
Прокурор: А. Трач
Представники сторін - не з`явилися.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

СУД ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області до Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль» про розірвання договору оренди землі від 21.03.2007 з додатковою угодою до нього та повернення земельної ділянки (кадастровий номер 4625185700:08:002:0130) площею 0,3758 га.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.04.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, а також встановлено строк для реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана позивачу засобами електронного зв`язку, а відповідачу за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернута за закінченням терміну зберігання. Суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Негативні наслідки неодержання звернення до нього за юридичною адресою, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього. Подальший хід розгляду справи у підготовчому провадженні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Протокольною ухвалою від 15.06.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 06.07.2026. 
Прокурор у судове засідання 06.07.2026 з`явився, підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 11.05.2026 подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. 
Представник відповідача у засідання суду не з`являвся, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався. 
Аргументи прокурора. 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач не використовує орендовану земельну длянку за цільовим призначенням, орендної плати не сплатив. Проведеним обстеженням встановлено, що земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням, не забудована. З огляду на наведене, міська рада позбавлена можливості досягнути мети щодо використання даної земельної ділянки.
Аргументи відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 
Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі та подальші засідання суду, однак він жодного разу не з`являвся до суду, щодо позову не висловив свою позицію, тому суд розглянув справу за його відсутності. 
У судовому засіданні 06.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Рішенням Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №93 від 06.03.2007 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,3758 га для передачі в оренду ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль» для будівництва АЗС в с. Стрілки (ліворуч автодороги Старий Самбір - Турка). Пунктом 2 вирішено надати ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль» в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,3758 га в с. Стрілки (ліворуч автодороги Старий Самбір - Турка) за рахунок вільних земель запасу для будівництва АЗС.
21 березня 2007 року між Стрілківською сільською радою (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Фірма «Львів-Петроль» (правонаступник ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль», орендар) укладено договір оренди земельної ділянки за яким орендодавець на підставі рішення Стрілківської сільської ради №93 від 06.05.2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування АЗС, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с. Стрілки, ліворуч автодороги Старий Самбір - Турка.
Згідно п. 3 договору земельна ділянка вільна від забудови.
Відповідно до п. 6 договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк.
Орендна плата за земельну ділянку становить 8400,00 грн. в рік, вноситься орендарем щомісяця, рівними частинами по 700,00 грн. шляхом перерахування орендної плати на розрахунковий рахунок орендодавця. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: щомісяця, в рівних долях, не пізніше 30 числа, який слідує за звітним місяцем (п.7 та п. 9 договору).
Пунктом 12 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування АЗС. Цільве призначення земельної ділянки: будівництво і експлуатація та обслуговування автозаправної станції (п.13 договору).
Умовами п. 30 договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п.31).
21.03.2007 сторонами договору підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди.
21.08.2018 Стрілківською сільською радою та ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль» укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до п.1 умов якої, у зв`язку з тим, що орендар має переважне право на поновлення договору, сторони вирішили продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 21.03.2007 на той самий строк - на 10 років.
Право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 за відповідачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2018 (номер запису про право: 28405275). 
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Львівській області 30.12.2025 №13922/5/13-01-04-04-07 та від 10.02.2026 №1585/5/13-01-13-02-12 згідно даних інформаційної системи податкового органу, заборгованість зі сплати орендної плати з юридичних осіб по земельній ділянці с.Стрілки Старосамбірського району станом на 08.02.2026 у ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль» складає 169922,54 грн. ГУ ДПС у Львівській області вжито ряд заходів щодо погашення боргу: - звернення до Львівського окружного адміністративного суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку згідно п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПКУ; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 року по справі №380/7806/25 про накладення арешту на кошти скеровано в СТОЛИЧНУ ФIЛIЮ АТ КБ"ПРИВАТБАНК" м.Київ; прийнято рішення керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу 22.10.2025 №351/4-1301 відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України на загальну суму боргу 490 309,41грн. (в тому числі по земельній ділянці c.Стрілки 74980,21 грн.), виставлено платіжні інструкції - кошти відсутні; прийнято рішення керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу 03.02.2026 року №153/4-1301 відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України на загальну суму боргу 366 847,88 грн. (в тому числі по земельній ділянці c. Стрілки 53444,76 грн.), виставлено платіжні інструкції - кошти відсутні.
Під час обстеження земельної ділянки встановлено, що вона не використовується за цільовим призначенням, не забудована.
За інформацією Стрільківської сільської ради від 14.01.2026 № 41 в ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль» станом на 01.01.2026 наявна систематична заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 в сумі 156561,31 грн.
Прокурор стверджує, що відповідач з січня 2025 року не виконує умови договору в частині сплати орендних платежів (сума заборгованості складає 156561,31 грн) та порушив умови щодо використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування АЗС. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі від 21.03.2007 та повернення земельної ділянки 4625185700:08:002:0130 площею 0,3758 га.
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.14 ГПК України).
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Стаття 79 ГПК України передбачає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Щодо звернення з позовом до суду прокурором.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абзаців 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно згідно з положеннями частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі, прокуратурою скеровано листи та №14.56/04-22-165ВИХ-26 від 12.01.2026 та № 14.56/04-22-465ВИХ-26 від 28.01.2026, в яких повідомлено уповноважений орган про порушення вимог чинного законодавства та роз`яснено підстави, які надають прокурору право на звернення до суду в інтересах уповноваженого органу, а також висловлено прохання повідомити прокуратуру про те, чи вживатимуться радою заходи до захисту інтересів держави.
У відповідь рада листом 08.12.2025 та від 14.01.2026 надіслала інформацію та просила вжити заходів щодо розірвання договору оренди землі та повернення зазначеної земельної ділянки. 
Прокуратура листом № 14.56/04-22-754вих-26 від 16.02.2026 повідомляла сільську раду про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду позову.
Таким чином, прокурором дотримані процедури, передбачені законодавством України для звернення до суду в інтересах держави, а саме поновлення порушеного права інтересів держави. 
Щодо земельної ділянки. 
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Обраний прокурором у даному випадку спосіб захисту інтересів держави є належним та ефективним, адже дозволить припинити порушення. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Згідно з положеннями ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). 
Між сторонами виникли відносини на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.03.2007 з додатковою угодою №1 до нього. Доказів визнання договору недійсним чи зміни його істотних умов матеріали справи немістять.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Приписи ст. 2 Закону України «Про оренду землі» визначають, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку (ст. 25 Закону).
Як уже відзначалося, сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва АЗС. Цільве призначення земельної ділянки: будівництво і експлуатація та обслуговування автозаправної станції (п.12 та п.13 договору).
Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, цільове призначення 03.07.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проведеним обстеженням земельної ділянки кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 площею 0,3758 га. встановлено, що вона не використовується за цільовим призначенням, не забудована; орендна плата за використання спірної земельної ділянки з січня 2025 року не сплачена.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Умовами п. 29 договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав обов`язку щодо використання земельної ділянки 4625185700:08:002:0130, площею 0,3758 га за цільовим призначенням, ділянка не забудована. Крім того, встановлено, що за період з січня 2025 року по січень 2026 року ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль» допустило систематичну заборгованість в розмірі 156561,31 грн. з орендної плати за землю за договором. Вказані факти свідчать про систематичне порушення відповідачем умов договору в частині своєчасності сплати орендної плати та є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі.
З підстав наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора в частині розірвання договору оренди землі є обґрунтованими.
Згідно із ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. 
Вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку є похідною від вимоги про розірвання договору, оскільки відповідно до положень закону, у разі розірвання договору оренди земельної ділянки відповідач зобов`язаний негайно повернути орендодавцеві земельну ділянку. Отже, позовна вимога про повернення земельної ділянки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Прокурором сплачено судовий збір в розмірі 5324,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №790 від 30.03.2026. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги є правомірними, судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Розірвати договір оренди землі від 21.03.2007 між Стрілківською сільською радою Самбірського району Львівської області (82092, Львівська область, Самбірський район, с. Стрілки, вул. Вербицького, 10; ідентифікаційний код 04371224) та Приватним акціонерним товариством «Фірма «Львів-Петроль» (79000, м.Львів, вул.Листопадового Чину, 8; ідентифікаційний код 03482596) щодо земельної ділянки кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 площею 0,3758 га, яка розташована в с.Стрілки Самбірського району Львівської області. 
3. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль» (79000, м.Львів, вул.Листопадового Чину, 8; ідентифікаційний код 03482596) повернути Стрілківській сільській раді Самбірського району Львівської області (82092, Львівська область, Самбірський район, с. Стрілки, вул. Вербицького, 10; ідентифікаційний код 04371224) земельну ділянку кадастровий номер 4625185700:08:002:0130 площею 0,3758 га, розташовану за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Стрілки (ліворуч автодороги Старий Самбір - Турка).
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль» (79000, м.Львів, вул. Листопадового Чину, 8; ідентифікаційний код 03482596) на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02910031, UA138201720343140001000000774 у ДКСУ у м. Києві (79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19) судовий збір у розмірі 5324,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя Яворський Б.І.