РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026 м. Турка

Справа № 458/405/26
Провадження №2/458/309/2026
Турківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді    Волинець М.З.
за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.

Сторони:
позивач       ОСОБА_1 ,
представник позивача    Яворська М.М.,
відповідач      ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Яворська Марія Миколаївна, до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Яворська М.М., подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Просила визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0284, цільове призначення – для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,1464 га, кадастровий номер 4625510100:01:029:0024, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,0513 га, кадастровий номер 4625510100:02:000:0040, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована на території Турківської міської ради (за межами населеного пункту) Самбірського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківського району») Львівської області; земельну ділянку, площею 0,0732 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0285, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,01616 га, кадастровий номер 4625510100:01:027:0022, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий зміст позовних вимог.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0284, цільове призначення – для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,1464 га, кадастровий номер 4625510100:01:029:0024, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,0513 га, кадастровий номер 4625510100:02:000:0040, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована на території Турківської міської ради (за межами населеного пункту) Самбірського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківського району») Львівської області; земельну ділянку, площею 0,0732 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0285, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область; земельну ділянку, площею 0,01616 га, кадастровий номер 4625510100:01:027:0022, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область.
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка - позивач ОСОБА_1 . Факт прийняття нею спадщини підтверджується поданою нотаріусу 15.07.2025 заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 53/2025.
Окрім позивача ОСОБА_1 спадкоємцями першої черги спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 також є її інші діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи своє право, передбачене ст. 1273 ЦК України, подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 на користь своєї сестри - ОСОБА_1 .
27.03.2026 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької О.Й. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою від 27.03.2026 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії на тій підставі, що спадщину після смерті матері прийняв спадкоємець за законом – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки також був зареєстрований у будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Позивач не погоджується з тим, що ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки він хоч і зареєстрований у будинку матері, проте, понад тридцять років постійно проживає в російській федерації. Крім того,  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері нотаріусу не подав та не вчинив жодних належних дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки давно не проживає на території України.
Зазначає, що у зв`язку з відмовою нотаріуса, позивач позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на все нерухоме майно в позасудовому порядку, що є порушенням її права на спадкування, з метою захисту якого вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 28.04.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 05.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27.05.2026 о 12:00 год та витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України.
15.05.2026 на адресу суду від приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької О.Й. надійшла копія спадкової справи № 53/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Протокольною ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 27.05.2026, з урахуванням клопотання представника позивача, підготовче судове засідання відкладено на 17.06.2026 о 10:15 год; постановлено виклик відповідача ОСОБА_2 на підготовче засідання здійснити шляхом розміщення оголошення вебсайті судової влади України та скерувати повістку на зазначену в позовній заяві адресу.
У підготовчому засіданні 17.06.2026 представник позивача адвокат Яворська М.М. подала клопотання про долучення доказів, в якому просила долучити до матеріалів справи 8 (вісім) платіжних інструкцій про оплату комунальних послуг, а також клопотання про виклик свідків, які можуть підтвердити обставини, викладені в позовній заяві.
Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 17.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2026 о 09:30 год; викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; постановлено виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання здійснити шляхом розміщення оголошення про виклик на вебсайті судової влади України та скерувати повістку на вказану в позовній заяві адресу, оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні 01.07.2026 визначено час проголошення судового рішення 09.07.2026 о 14:00.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, ОСОБА_1 додатково зазначила, що на початку 2000-х її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав на заробітки у російську федерацію, де згодом одружився, створив сім`ю та залишився проживати на постійній основі. З того часу він фактично втратив зв`язок із домом та майже не відвідував Україну: востаннє він приїжджав у 2000 році на похорон батька, та у 2003 році в гості. Про смерть матері позивач повідомила відповідача, проте останній на похорон не прибув. На даний час зв`язок з братом вона не підтримує, всі засоби зв`язку заблоковано. Також позивач пояснила, що неодноразова зміна її прізвища була зумовлена депортаціями, оскільки вона часто їздила за кордон на роботу. Крім того, уточнила, що предмет позовних вимог стосується спадкового майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача адвокат Яворська М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що як до смерті матері, так і після її смерті, позивач фактично здійснювала утримання спадкового майна, зокрема оплачувала комунальні послуги, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до матеріалів справи. Зазначила, що позивач з дитинства проживала за вказаною адресою разом з матір`ю, вони вели спільне господарство, а в останні роки життя матері вона здійснювала за нею догляд. Відповідач після смерті спадкодавця жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини не вчинив, що свідчить про відсутність у нього інтересу до спадкового майна. Крім того, представник позивача покликалася на правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 28.04.2002 у справі № 204/2707/19, згідно з якою державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, а саме шляхом скерування поштової кореспонденції на адресу останнього місця проживання вказаної особи та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Турківського районного суду Львівської області вебпорталу судової влади України. Причин неявки не повідомив та будь-яких письмових пояснень на позовну заяву не надав.
Свідок ОСОБА_6 , безпосередньо допитаний в судовому засіданні, пояснив, що, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є двоюрідним братом сторін по материнській лінії. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 ще у 1997–1998 роках виїхав на заробітки у російську федерацію, де згодом створив сім`ю і на постійне проживання в Україну не повертався. За словами ОСОБА_6 , він підтримував дружні стосунки з відповідачем у дитинстві, однак з 2014 повністю припинив з ним спілкування, востаннє бачив його в Україні у 2007. Також свідок зауважив, що стосунки між братом та сестрою не були конфлікними, і жодних спорів щодо будинку за життя матері між сторонами він не помічав.
Свідок ОСОБА_5 , безпосередньо допитаний в судовому засіданні, пояснив, що, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є сусідом позивача через огорожу. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 вже тривалий час постійно проживає у російській федерації, де створив сім`ю та набув громадянство вказаної держави. Востаннє спілкувався з відповідачем близько десяти років тому за допомогою засобів інтернет-зв`язку Skype. Під час розмови ОСОБА_2 йому повідомив, що намірів повертатися в Україну у нього немає.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29.01.2025 Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на: 
- житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, який належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 966, виданого державним нотаріусом Турківської державної нотаріальної контори Лешкович А.О., згідно якого спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці місцевої ради, належного ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Турківською держнотконторою 16.09.1968 за реєстровим номером 1615 та зареєстрованого в Самбірському бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі № 9 за реєстровим № 1004. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 19.09.2025 на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, площею основи (забудови) – 104 кв.м. збудований в 1977 році складається з: однієї кімнати в підвальному поверсі, 2-х житлових кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та веранди на першому поверсі, а також є господарські будівлі та споруди: літня кухня, стодола, стайня, та криниця. Загальна інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку, станом на 19.09.2025, становить – 380 293 грн, що підтверджується копією довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна № 5 від 31.03.2026;
- земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0284, цільове призначення – для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867203, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області. Відповідно до витягу з технічної документації № НВ-9959459972026 від 30.03.2026, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 445 453,04 грн;
- земельну ділянку, площею 0,1464 га, кадастровий номер 4625510100:01:029:0024, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867206, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області. Відповідно до витягу з технічної документації № НВ-9959460872026 від 30.03.2026, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 406,40 грн;
- земельну ділянку, площею 0,0513 га, кадастровий номер 4625510100:02:000:0040, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована на території Турківської міської ради (за межами населеного пункту) Самбірського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківського району») Львівської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 6536337, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області. Відповідно до витягу з технічної документації № НВ-9959459682026 від 30.03.2026, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 142,41 грн;
- земельну ділянку, площею 0,0732 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0285, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867204, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області. Відповідно до витягу з технічної документації № НВ-9959460962026 від 30.03.2026, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 248,36 грн;
- земельну ділянку, площею 0,01616 га, кадастровий номер 4625510100:01:027:0022, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867205, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області. Відповідно до витягу з технічної документації № НВ-9959459852026 від 30.03.2026, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 448,60 грн.
Останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця ОСОБА_3 на момент її смерті було: АДРЕСА_1 .
На час відкриття спадщини, за вказаною адресою також були зареєстровані: дочка спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; внуки спадкодавця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; сини спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою у паспорті позивача, копією довідки по формі спадкування № 740, виданої 07.07.2025 Турківською міською радою Самбірського району Львівської області, та відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 239 від 05.03.2026.
Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81871253 від 15.07.2025 після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Комарницькою О.Й. заведено спадкову справу № 53/2025, номер у спадковому реєстрі 74339153.
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85200646 від 12.05.2026 спадкодавець ОСОБА_3 , заповіту не залишила.
З наданої копії спадкової справи № 53/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 15.07.2025 із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася її дочка ОСОБА_1 .
Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , як матір`ю та донькою підтверджуються поданими до суду документами, а саме: копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого повторно 07.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, з якого вбачається, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі батько зазначено ОСОБА_7 , а в графі мати – ОСОБА_3 ; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 07.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, згідно якого 03.02.2004 Завадівською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , про що складено відповідний актовий запис № 02, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_12 , дружини – ОСОБА_13 ; копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого 07.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, згідно якого ОСОБА_1 змінила ім`я на ОСОБА_14 ; копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 , виданого 18.11.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області, згідно якого ОСОБА_15 змінила ім`я на ОСОБА_16 ; копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 , виданого 30.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області, згідно якого ОСОБА_16 змінила ім`я на ОСОБА_1 .
Іншими спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 , є сини спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У строк, визначений ст. 1270 ЦК України, 24.07.2025 син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь своєї сестри (дочки померлої) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Із матеріалів спадкової справи вбачається, що син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений ст.1270 ЦК України строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався і така заява не вимагалась нотаріусом в силу того, що на час відкриття спадщини він був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою місця проживання. Крім того, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також не звертався. 
Згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.03.2026, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті матері ОСОБА_3 . ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживав приблизно 30 років, наданий час такий проживає в росії.
В подальшому, 27.03.2026 позивач ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, покликаючись на те, що спадкоємець ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті матері не прийняв, оскільки постійно проживає в росії та є громадянином російської федерації.
Постановою № 36/02-31 від 27.03.2026 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії на тій підставі, що спадщину після смерті матері прийняв спадкоємець за законом – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки також був зареєстрований у будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
На підставі поданих та досліджених доказів, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 входить право спадкодавця на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також право на п`ять земельних ділянок.
Заповіту ОСОБА_3 не складала, отже спадкування здійснюється за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 є: дочка спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ще один син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач ОСОБА_16 , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, в термін визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Комарницької О.Й. із заявою про прийняття спадщини.
15.07.2025 нотаріус відкрив спадкову справу № 53/2025 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.07.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача.
Інших спадкоємців суд не встановив.
27.03.2026 позивач ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької О.Й заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Однак нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав, мотивуючи це тим, що спадкоємцем, який прийняв спадщину, крім позивача також є ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день відкриття спадщини був зареєстрований із померлою за однією адресою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, відтак видача свідоцтва на все нерухоме майно ОСОБА_1 є неможливою, оскільки це порушить майнові права іншого спадкоємця.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця, у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , проте його зареєстроване місце проживання збігається з останнім місцем проживання спадкодавця.
При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази постійного проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Натомість матеріалами справи, а також поясненнями позивача та свідків в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше двадцяти років постійно проживає в росії та є громадянином російської федерації.
Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Подібні положення закріплено пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.
Спірне майно розташоване на території України, проте відповідач ОСОБА_2 , не проживав за адресою свого зареєстрованого місця проживання на території України, а близько 20 років, як встановлено судом, проживає на території російської федерації.
Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
У постанові від 19.12.2021 у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) Верховний Суд виснував, що сама лише реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини.
Верховний Суд у постанові від 21.01.2026 у справі № 274/7779/24 також висловив правову позицію, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 19.05.2021 у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10.04.2020 у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27.02.2019 у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18).
Подібний правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 року у справі № 130/263/20 (провадження № 61-3877св22).
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2023 року у справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22) закріплено, що у випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташованого на території України.
Аналіз вищевказаних норм ч.ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України дає підстави для висновку, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подання нотаріусу заяви про її прийняття.
Таким чином, законом встановлено лише два способи прийняття спадщини: подання відповідної заяви нотаріусу (ст. 1269 ЦК України) або постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). При тому, що постійне проживання зі спадкодавцем має бути належним чином підтверджене.
Положення ч.ч. 3,4 ст.1268 ЦК України містять правову презумпцію прийняття спадщини, зміст якої становить припущення про те, що певні спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину без спеціального волевиявлення про це.
Презумпція прийняття спадщини може бути застосована лише щодо спадкоємців, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена. Існування зазначеної презумпції можливе за умови, що такі спадкоємці не відмовилися від прийняття спадщини в установленому законодавством порядку. Установлення законом презумпції прийняття спадщини, зумовлене одним лише фактом спільного й постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, є своєрідним «способом» прийняття спадщини. У такому випадку спадкоємець набуває право на спадщину автоматично, не висловлюючи при цьому волі на прийняття спадщини, що не узгоджується з правовою природою акта прийняття спадщини, який є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Як і будь-яка презумпція, презумпція прийняття спадщини може бути спростована. Зокрема, інша сторона може заперечувати факт-основу презумпції, а саме факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 130/263/20 (провадження № 61-3877св22).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Верховного Суду від 04.11.2024 у справі №504/3606/14-ц (провадження № 61-6658сво23).
Тобто, у ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем, що можуть бути відмінними один від одного.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 18.11.2020 у справі № 523/19010/15-ц (провадження № 61-5777св20), від 02.04.2021 у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28.04.2021 у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 07.06.2022 у справі № 175/4514/20 (провадження № 61-2387св22), від 26.07.2023 у справі № 641/3893/20 (провадження № 61-12472св22), від 26 .06.2024 у справі №752/12045/17 (провадження № 61-18363св23), від 09.10.2024 у справі № 644/4646/23 (провадження № 61-10383св24),
Верховний Суд у постанові від 25.02.2026 у справі № 624/93/25 наголосив, що встановлення вказаного вище факту є передусім питаннями доведення відповідних обставин щодо проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення.
Проаналізувавши чинне законодавство, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позивач довів, що відповідач не прожив разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_18 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка бажає прийняти спадщину.
Таким чином, для прийняття спадщини за законом відповідач повинен був звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, однак такої заяви подано не було, тому відповідач ОСОБА_2 не прийняв спадщину.
Разом з тим, суд звертає увагу, що факт непроживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неприйняття ним спадщини, підлягають встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окрема позовна вимога в порядку позовного провадження в окремій цивільній справі.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) та у справі №592/7860/17 (провадження №61-43757св18), а також в постанові від 21.02.2018 у справі №755/29462/13-ц (провадження №61-1131св18).
З огляд на вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець майна спадкодавця ОСОБА_3 підставно звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, що є ефективним способом захисту.
Під час судового розгляду, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , понад двадцять років проживає в російській федерації.
Суд враховує, що 01.12.2022 прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993», який передбачає зупинення дії та вихід із Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 року № 140/98-ВР у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (статті 1 та 2).
Діяльність дипломатичних представництв України у Російській Федерації та Російської Федерації в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Також за повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022 (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія Мінської конвенції).
Водночас згідно з повідомленням, розміщеним 25.02.2022 на офіційному вебсайті АТ «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з поштою Російської Федерації, посилки та перекази до цієї країни не приймаються.
Враховуючи, що дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією припинено, зважаючи на неможливість повідомлення відповідача про судовий розгляд справи у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом та міжнародними договорами, з метою інформування відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання прав відповідача бути обізнаним про існування розглядуваного спору, суд дійшов висновку про повідомлення (виклик) відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні її спадкових прав, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 206, 247, 263, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Яворська Марія Миколаївна, до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно:
- житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, який належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 966, виданого державним нотаріусом Турківської державної нотаріальної контори Лешкович А.О.;
- земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0284, цільове призначення – для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867203, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області;
- земельну ділянку, площею 0,1464 га, кадастровий номер 4625510100:01:029:0024, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867206, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області;
- земельну ділянку, площею 0,0513 га, кадастровий номер 4625510100:02:000:0040, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована на території Турківської міської ради (за межами населеного пункту) Самбірського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківського району») Львівської області, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 653637, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області;
- земельну ділянку, площею 0,0732 га, кадастровий номер 4625510100:01:028:0285, цільове призначення – для введення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: м. Турка, Самбірський район (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Турківський район»), Львівська область, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 867204, виданого 17.08.2010 Управлінням Держкомзему у Турківському районі Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ