ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

30 липня 2026 року | Справа № 331/2443/26

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С., розглянув у порядку письмового провадження питання про судові витрати у цивільній справі
за позовом: | ОСОБА_1
до: | Запорізького національного університету
про: | визнання протиправним і дискримінаційним наказу про відрахування із закладу вищої освіти та поновлення на навчанні.

19 березня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним і дискримінаційним наказ Запорізького національного університету № 658-с від 26.05.2025, згідно з яким ОСОБА_1 відраховано з університету за відсутність нострифікованих документів, та скасувати його; 
- поновити ОСОБА_1 на навчанні у Запорізькому національному університеті, в якості здобувача вищої освіти 4 курсу освітнього рівня бакалавра факультету соціальної педагогіки та психології спеціальності дошкільна освіта освітньої програми дошкільна освіта заочної форми здобуття освіти (держбюджетна основа).
Рішенням Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 13.07.2026 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Запорізького національного університету від 26 травня 2025 року № 658-с в частині відрахування ОСОБА_1 з університету за відсутність нострифікованих документів, поновлено ОСОБА_1 на навчанні у Запорізькому національному університеті, в якості здобувача вищої освіти 4 курсу освітнього рівня бакалавра факультету соціальної педагогіки та психології спеціальності дошкільна освіта освітньої програми дошкільна освіта заочної форми здобуття освіти (держбюджетна основа), вирішено питання про розподіл судового збору.
20.07.2026 до суду надійшла заява представника позивача про стягнення понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу по справі № 331/2443/26, в якій заявник просить суд:
- стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18100 гривень.
При цьому, заява представника позивача про намір подати докази понесених позивачем витрат на правову допомогу після ухвалення рішення суду була подана ним під час розгляду справи 30.06.2026.
Відповідач подав клопотання про зменшення судових витрат, в якому просив:
- у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та її представника адвоката Литвинця Юрія Володимировича про стягнення з Запорізького національного університету витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 100,00 грн – відмовити у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю та відсутністю первинних платіжних документів про оплату готівкою;
- у разі якщо суд дійде висновку про можливість часткового стягнення витрат – керуючись ч. 5 ст. 137 ЦПК України, радикально зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Запорізького національного університету, до суми 6 250,00 грн, як таких, що є очевидно надмірними, неспівмірними, документально необґрунтованими та частково скопійованими з іншої судової справи.
Суд, розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат,

встановив:
В якості доказів понесених втрат на правничу (правову) допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги від 16.03.2026; акт до договору про надання правової допомоги № б/н від 16.03.2026, складений 16.07.2026.
Згідно з актом до договору про надання правової допомоги № б/н від 16.03.2026 вартість отриманих позивачем послуг з професійної правничої допомоги становить 18100,00 грн, а саме: вивчення та аналіз нормативно-правової бази, вивчення та аналіз письмових, електронних доказів, складання позову – 10000,00 грн; участь у судовому засіданні 18.05.2026 – 2700,00 грн; участь у судовому засіданні 10.06.2026 – 2700,00 грн; участь у судовому засіданні 02.07.2026 – 2700,00 грн.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
За правилами ст. 246 ЦПК України: якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1); у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2); у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З огляду на викладене, суд визнає, що представником позивача було дотримано вимогу ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку подання заяви про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки представник позивача зробив відповідну заяву до закінчення судових дебатів.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вартість частини послуг, зазначених в акті до договору про надання правової допомоги № б/н від 16.03.2026, не відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, наведеному у позовній заяві, а саме вартість участі адвоката у судовому засіданні згідно з актом становить 2700,00 грн, а згідно з розрахунком – 2500,00 грн, отже у цій частині витрати підлягають зменшенню до розміру, зазначеного в попередньому (орієнтовному) розрахунку та становитимуть: 2500*3=7500 грн.
Загальний розмір обґрунтованих витрат позивача на професійну правничу допомогу становить: 10000+7500 = 17500 грн.
Задовольняючи позов частково, суд відмовив у визнанні оскаржуваного наказу відповідача дискримінаційним, водночас вимога позивача полягала у визнанні наказу протиправним, дискримінаційним та його скасуванні. 
Отже, судом фактично було задоволено зазначену позовну вимогу немайнового характеру, головна мета якої полягала у скасуванні протиправного наказу. Не доведення позивачем дискримінації у даному випадку не є підставою для застосування принципу пропорційності, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Решта наведених відповідачем заперечень є необґрунтованою та не береться судом до уваги. 
Таким чином, суд визнає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачана користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі: 17500,00 грн. Зазначені витрати позивача є обґрунтованими та відповідають критеріям, визначеним у статті 137 ЦПК України.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 246, 263 – 265, 268, 270, 273 ЦПК України, суд

вирішив:
1. Стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 17500,00 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
2. Реквізити учасників справи:
- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;
- відповідач: Запорізький національний університет, вул. Університетська, 66, м. Запоріжжя, 69011, ідентифікаційний код: 02125243. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 30 липня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков