Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/5739/25
Провадження 2/650/832/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого - судді Хомик І.І.,
за участі секретаря – Дорошенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача   ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Монастирна Інга Олексанрівна в інтересах ОСОБА_2  звернулася до суду із даним позовом до  ОСОБА_3 , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу №647/708/21 від 16.04.2021 року, виданого Бериславським районним судом Херсонської області на користь  ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08.05.2019 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі  ОСОБА_3 , який був розірваний 22.10.2021 року рішенням Бериславського районного суду Херсонської області. Під час перебування в шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.04.2021 року Бериславським районним судом Херсонської області винесено судовий наказ № 647/708/21 про стягнення з нього аліментів на користь  ОСОБА_3  на утримання сина в розмірі частини його заробітку (доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак при винесенні вищевказаного судового наказу не було взято до уваги обставин, які зазначені вимогами ст.182 СК України, що передбачають зменшення аліментів.
На сьогоднішній день у нього на утриманні також перебуває ще одна неповнолітня дитина від другого шлюбу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, як батько, несе додаткові фінансові зобов`язання щодо утримання новонародженої доньки та дружини. Наразі дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює, перебуває на утриманні ОСОБА_2 , що призвело до значного збільшення фінансового навантаження на позивача. Вважає, що для забезпечення потреб дітей від різних шлюбів, доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, в зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності
Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». 
14.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_6 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Рішення суду було прийняте у формі судового наказу, яка є особливою формою цивільного судочинства. Позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували зменшення його доходу, втрату роботи, погіршення стану здоров`я, інші обставини, що реально унеможливлюють виконання аліментного обов`язку у встановленому судом розмірі. Тому, посилання позивача лише на факт народження другої дитини не може вважатися достатньою та виключною підставою для зменшення аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходу призведе до істотного зменшення рівня матеріального забезпечення дитини, неможливості повноцінного забезпечення її потреб у харчуванні, навчанні та розвитку, перекладення основного фінансового тягаря з утримання дитини виключно на матір. Такий підхід є неприпустимим, оскільки обов`язок утримання дитини є рівним для обох батьків, незалежно від їх сімейного стану. Також, відповідач зазначила, що позивачем не надано жодного розрахунку своїх доходів та витрат, не довів дисбаланс між своїми можливостями та встановленим розміром аліментів, а тому його вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно судового наказу, виданого Бериславським районним судом Херсонської області від 16.04.2021 року з  ОСОБА_2 щомісячно стягуються на користь  ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір є чинним на даний час.
Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
В частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав що до неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання що до зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що загальний розмір утриманих з нього аліментів становить значну частину його доходів. На даний час позивач  ОСОБА_2 не має можливості виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку, так як на його утриманні знаходиться і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Народження другої дитини є зміною сімейного стану позивача, що створить для нього в подальшому проблеми з виплатою аліментів.
Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. 
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначеніст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст.263,265ЦПК України, ст.180,182 СК України , суд,
УХВАЛИВ :
У задоволені позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи , якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя          Ірина ХОМИК