Справа 274/4768/26
Провадження 3/0274/983/26

ПОСТАНОВА  
Іменем України

07.07.2026 м.Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хоцька Л.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кілки, Чуднівський район, Житомирська область, громадянка України, працює ТОВ "Три ведмеді"- укладальник-пакувальник, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні стягнення,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №192175, ОСОБА_1 , 11.05.2026, за адресою: АДРЕСА_2 , ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_2 , 2011 р.н., так як не забезпечила необхідних умов виховання, а саме мати недстатнім шляхом виховувала дитину в спрямуванні на духовний та моральний розвиток, підготовку до свідомого життя у суспільстві, внаслідок чого дитина жебракує, покидає місце проживання на тривалий термін, спілкується з антигромадським контингентом, чим порушила вимоги ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного кодексу України.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала та суду пояснила, що 11.05.2026, повернувшись з роботи додому, виявила, що сина немає вдома, на телефонні дзвінки він не відповідав, тому вона звернулась до поліції.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Доказами вини ОСОБА_1 в інкримінованому їй протиправному діянні є:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА №192175від 11.05.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.05.2026;
- протокол допиту потерпілого ОСОБА_1 від 11.05.2026;
- пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 11.05.2026;
- рапорт ст. інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бердичівського РВП від 18.05.2026, зі змісту якого вбачається, що 11.05.2026 надійшло звернення гр. ОСОБА_1 про те, що її син ОСОБА_3 зник три дні тому;
- довідка від 11.05.2026 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.
Таким чином, своїм діянням ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, вина особи доведена повністю.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.
Саме визначене судом стягнення суд вважає справедливим, необхідним і достатнім для виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 40-1, 280, 283, 284 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосувати до неї стягнення у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         Л.М. Хоцька