"16" липня 2026 р. Справа № 363/4116/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року        м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №971557 від 29.06.2026, 14.06.2026 близько 15:00, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: 
АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки – ОСОБА_2 , а саме: виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував та кидався в бійку, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 КУпАП. 
До вказаного протоколу, долучено: копію довідки т.в.о. заступника начальника управління поліції - начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції В.Асипенка про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, та неможливість у зв`язку з цим внесення відповідних відомостей до ЄРДР; копію рапорта старшого інспектора-чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кухар О.М. про отримання повідомлення від ОСОБА_2 про отримання повідомлення щодо домашнього насильства, згідно якого в результаті відпрацювання було відібрано від ОСОБА_2 письмову заяву та пояснення з приводу домашнього насильства збоку її співмешканця ОСОБА_1 та здійснено виїзд за адресою їхнього проживання де було встановлено, що ОСОБА_1 покинув місце у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідав, поспілкуватись з останнім та скласти відповідні адміністративні матеріали було не можливо, дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 згідно якої, вона перебувала вдома де під час спільного вживання алкогольних напоїв з її співмешканцем ОСОБА_1 у них почався словесний конфлікт в ході якого він виражався нецензурною лексикою в її бік та кидався в бійку; письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.06.2026, у яких вона зазначила, що 14.06.2026 близько 15:00 перебувала за місцем проживання, де разом з співмешканцем ОСОБА_1 у них почався словесний конфлікт через ревнощі, в ході якого він почав виражатись нецензурною лексикою в її бік, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю; письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.06.2026, у яких він зазначив, що 14.06.2026 близько 15:00 перебував вдома за адресою АДРЕСА_2 , де спільно з співмешканкою ОСОБА_2 відпочивали з вживанням спиртних напоїв, під час цього у них почався словесний конфлікт і щоб уникнути сварки, він пішов до знайомого і проживав з ним протягом чотирьох днів, ніяких протиправних дій відносно ОСОБА_2 він не вчиняв, причини чому вона звернулась до поліції йому не відомо; рапорт Старшого ДОП СДОП ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Д.Цибульського, згідно якого у ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час спільно проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 ; рапорт поліцейського СПДН ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській обл. сержанта поліції Є.Майорова щодо результату виїзду на виклик; витяг з ІПС МВС України «Армор»; копії паспортів громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_1 від 29.06.2026 до суду у якій зазначив, що провину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає, просить розглянути справу без його участі. 
Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 14.06.2026 разом зі співмешканкою ОСОБА_2 вживав алкогольні напої. Після того, як ОСОБА_2 зателефонувала його знайомій, між ними на ґрунті ревнощів виникла сварка. ОСОБА_1 не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, що могло негативно вплинути на його поведінку та оцінку ситуації, однак заперечив висловлення погроз, спроби застосування фізичної сили та завдання ОСОБА_2 фізичної або психічної шкоди. Зазначив, що з метою припинення конфлікту залишив місце проживання та пішов до знайомого.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що 14.06.2026 вони разом зі ОСОБА_1 вживали алкогольні напої, після чого між ними виник конфлікт. Не пам`ятала, чи телефонувала знайомій ОСОБА_1 . Пояснила, що під час сварки ОСОБА_1 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.
Водночас у судовому засіданні ОСОБА_2 не повідомила про конкретний зміст погроз, висловлених ОСОБА_1 , не підтвердила, що він намагався завдати їй ударів чи вчинити інші дії фізичного характеру, та не зазначила конкретних наслідків, у яких проявилася шкода її психічному здоров`ю.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, з таких підстав.
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно із частиною першою статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Водночас, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закону № 2229-VIII).
Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 статті 1 Закону № 2229-VIII).
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 статті 1 Закону № 2229-VIII). 
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 статті 1 Закону № 2229-VIII).
Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.
Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
З аналізу вищевказаних норм убачається, що домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Отже, подія, яка мала місце 14.06.2026 між ОСОБА_1 та його співмешканкою ОСОБА_2 , за обставин, які ними повідомлено суду, не свідчить про наявність домашнього насильства, оскільки у даному випадку, судом не встановлено дії та висловлювань з боку ОСОБА_1 спрямованих на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , які б викликали у неї, як постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи. 
Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України від 22.05.2024 №3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (набрав чинності 19.12.2024), до статті 173 КУпАП, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень. 
Згідно із положеннями статей 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За результатом розгляду справи, встановлено відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої статті 173-2 КУпАП, та заподіяння ОСОБА_2 шкоди фізичному або психічному здоров`ю, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності. У даному випадку, за встановлених обставин справи, має місце побутовий конфлікт без відповідних наслідків.
Так, відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, зважаючи на відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність наявності у його діях складу вказаного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 255, 256, 276–279, 280, 283-285, 289 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП – у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          О.П. Лукач