Справа № 420/7783/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника позивача – адвоката Голосова Ю.В., представників відповідача – Дубаневича О.З., Солодяк В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною та скасування довідки, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просить: 
1. Визнати протиправною та скасувати Довідку Національного агентства з питань запобігання корупції №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, в частині пунктів:
- п. 4 Розділу III Довідки щодо вказаних у розділі 12 “Грошові активи” декларації відомостей про готівкові кошти в розмірі 495 000 дол. США та 106 000 євро, наявних у суб`єкта декларування станом на 31.12.2024, як таких, що не відповідають дійсності;
- п. 4.1 Розділу IV Довідки щодо висновку про те, що суб`єкт декларування зазначив недостовірні та неточні відомості (п. 4 Розділу 3.1 та пп. 1-3, 5 Розділу 3.1 Довідки), про відмінність недостовірних відомостей від достовірних на суму 23 316 600,00 грн, що перевищує 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та щодо встановлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України;
2. Зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з загального доступу оприлюднену на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у розділі “ПОВНІ ПЕРЕВІРКИ” за посиланням https://nazk.gov.ua/uk/category/povni-perevirky/ Довідку №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 
Позивач вказує, що не оскаржує порушення, викладені у пп. 1.1-1.2 п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 розділу ІІ довідки, оскільки вказані порушення носять неумисний характер, допущено внаслідок помилкового внесення відомостей не до того розділу декларації, але у подальшому усунуто шляхом подання суб`єктом декларування виправленої декларації за 2024 рік від 19.03.2026. Довідка оскаржується в частині п. 4 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV. 
Позивач вважає, що Національне агентство з питань запобігання корупції безпідставно віднесло порушення, викладенні у пп. 1.1.-1.2. п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 Довідки до таких, що формують недостовірну суму у розмірі 23316600,00 грн. та встановлюють ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, оскільки всі наведені порушення носять неумисний характер та були усунуті шляхом подання виправленої декларації за 2024 рік. Наведені неумисні технічні неточності, які допущено позивачем внаслідок плутанини внесення відомостей між розділами декларації не утворюють об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, а тому у НАЗК не було правових підстав для кваліфікації вказаних неточностей, як завідомо недостовірних даних та конвертації вказаних неточностей у загальний грошовий еквівалент об`єктивної сторони ч. 2 ст. 366-2 КК України.
Також позивач вказує, що висновки НАЗК про недостовірність відомостей про задекларовані грошові активи, ґрунтуються на спрощених арифметичних підрахунках та зроблені без урахування сімейного стану суб`єкта декларування та правового режиму грошових коштів, накопичених протягом періоду з 2000 по 2024 року, за 20 років до набуття статусу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
За результатами проведення повної перевірки НАЗК не встановило жодного факту приховування активів позивача. Виявлені НАЗК неточності у заповненні декларації за 2024 рік разом із суб`єктивними припущеннями НАЗК щодо об`єктивної можливості накопичення суб`єктом декларуванням разом зі своєю дружиною готівкових грошових коштів, переважно за період, який передував набуттю статусу суб`єкта декларування, а також поставлення відповідачем під сумнів юридичну силу поділу спільної сумісної власності суб`єкта декларування та його колишньої дружини, стали підставою для висновків НАЗК про встановлення у діях позивача ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України. Висновки НАЗК в цій частині не відповідають засадам обґрунтованості, добросовісності, розсудливості відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України.
Ухвалою від 25.03.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
13.04.2026 року від представника відповідача - Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що на етапі проведення повної перевірки декларації саме на суб`єкта декларування покладено обов`язок підтвердити ті відомості, які він у зазначає у декларації. Вказане, в свою чергу, охоплює собою надання Національному агентству необхідного обсягу інформації з відповідним документальним підтвердженням. При цьому, саме по собі формальне посилання суб`єкта декларування на відсутність умислу та наміру приховування даних в його діях, не може свідчити про надання ним достатніх доказів на підтвердження дійсності задекларованих відомостей, a також про протиправність складеної Відповідачем Довідки. Суб`єкт декларування, на відмінну від пересічного громадянина, повинен вчиняти по відношенню до об`єктів, відомості про які підлягають відображенню ним в декларації, дії, які в подальшому, у випадку проведення Національним агентством повної перевірки поданої ним декларації, він зможе документально підтвердити. У протилежному випадку за результатами проведення відповідного заходу фінансового контролю Відповідачем складається Довідка, в якій формується висновок про факт встановлення ознак правопорушення у вигляді декларування недостовірної інформації, що безпосередньо відбулося і в даній конкретній ситуації.
Відповідач вказує, що зі змісту Довідки вбачається, що під час здійснення перевірки Національне агентство використовувало, в тому числі й інформацію, викладену в поясненнях суб`єкта декларування та наданих ним копій документів. Вказане, в свою чергу, свідчить про те, що на виконання вимог п. 16 розділу V Порядку № 26/21 надані суб`єктом декларування пояснення та документи (їх копії) були розглянуті Відповідачем. Водночас вони не підтверджували достовірність відображених у декларації відомостей, про що детально зазначено у самій Довідці. У зв`язку з чим наведені у позовній заяві доводи про те, що сформовані в оскаржуваній Довідці висновки ґрунтуються на припущеннях, є очевидно помилковими. В свою чергу, незгода Позивача з результатами проведення повної перевірки його декларації не може бути правовою підставою для скасування Довідки Національного агентства. Позивач, оскаржуючи Довідку, без жодної конкретизації, зробив загальні посилання на нібито допущення Національним агентством порушень процедури проведення повної перевірки, не зазначивши при цьому достатніх обґрунтувань. Зміст позовної заяви ґрунтується на особистому трактуванні Позивачем спірних правовідносин виключно на свою користь та на його незгоді із встановленими Національним агентством обставинами. При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 залишив поза своєю увагою вимоги антикорупційного законодавства, яке покладає на суб`єктів декларування обов`язок зазначити у своїй декларації виключно достовірні відомості, які в ході проведення повної перевірки будуть підтверджуватися необхідним обсягом документів. У свою чергу формальний підхід до процесу заповнення декларації є недопустимим. Викладені в позовній заяві доводи та долучені до неї докази не спростовують встановлених Відповідачем за результатами проведення відповідного заходу фінансового контролю обставин.
Крім того, представник відповідача вказує, що в межах спірних правовідносин у позивача відсутнє порушене право, яке б підлягало судовому захисту, що в свою чергу є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Ухвалою від 21.04.2026 року призначено підготовче засідання за участю представників Національного агентства з питань запобігання корупції у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Ухвалою від 05.05.2026 року, внесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою від 05.05.2026 року, внесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 21.05.2026 року призначене судове засідання за участю представників Національного агентства з питань запобігання корупції у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
05.06.2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. 
16.06.2026 року, 17.06.2026 року, 24.08.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення. 
Ухвалою від 24.08.2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення її до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Ухвалою від 01.09.2026 року, внесеною до протоколу судового засідання, керуючись ст. 227 КАСУ проголошення судового рішення відкладено до 11.09.2026 о 14:00 год.
Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши вступне слово представника позивача та представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 27 березня 2025 року ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2024 рік.
27.02.2026 року Національним агентством з питань запобігання корупції складено довідку № 158/26 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради.
19.03.2026 року ОСОБА_1 подано виправлену декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2024 рік.
Не погодившись із довідкою № 158/26 від 27.02.2026 року в частині п. 4 Розділу III, п. 4.1 Розділу IV, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції».
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно п. 7-1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належать, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «г», пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови. 
Відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про, зокрема, наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються у банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, якщо сукупна вартість всіх грошових активів не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.
Відповідно до ст. 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності. Повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством. Повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення в них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю. Національне агентство проводить повну перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Національне агентство визначає порядок відбору декларацій для проведення повної перевірки та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків, а також порядок автоматизованого розподілу обов`язків з проведення повної перевірки між уповноваженими особами Національного агентства. Національне агентство за допомогою програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, забезпечує ведення черги декларацій, відібраних для проведення їх повної перевірки, та інформує суб`єкта декларування про включення поданої ним декларації до зазначеної черги декларацій.
У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.
Суб`єкт декларування має право ознайомитися з усіма матеріалами повної перевірки щодо себе за результатами її проведення. Копії матеріалів повної перевірки надаються Національним агентством на письмовий запит суб`єкта декларування протягом семи робочих днів з дня його отримання.
Повна перевірка декларації проводиться в частині об`єктів декларування, не охоплених повною перевіркою декларацій відповідного суб`єкта декларування за попередні періоди, крім випадків, коли Національне агентство отримало нову інформацію про об`єкт, який перевірявся, або коли наявні нові джерела інформації, що не були відомі чи не були доступні Національному агентству під час проведення попередньої повної перевірки.
Процедуру проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначає Порядок проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 січня 2021 року № 26/21.
Згідно пп. 3 п. 1 розділу V Порядку № 26/21 повна перевірка проводиться у порядку черговості на підставі оцінки ризиків, якщо, зокрема, отримано інформацію від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей, у тому числі у декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації. Розгляд отриманої інформації здійснюється відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до п. 4 розділу V Порядку № 26/21 повна перевірка передбачає такі дії: 1) аналіз відомостей про об`єкти декларування та їх порівняння з відомостями з реєстрів, банків даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових систем, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, із судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування; 2) створення, збирання, одержання, використання та інша обробка документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, у тому числі за допомогою автоматизованих засобів, яка є необхідною для повної перевірки, з використанням джерел інформації, визначених у цьому Порядку; 3) звернення у разі необхідності до посадових та службових осіб державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань для отримання письмових пояснень, їх розгляд і врахування з огляду на іншу отриману інформацію під час проведення повної перевірки відповідно до цього Порядку; 4) звернення у разі необхідності до суб`єкта декларування для отримання пояснень та копій підтвердних документів, їх розгляд і врахування з огляду на іншу отриману інформацію під час проведення повної перевірки відповідно до цього Порядку.
Згідно п. 5 розділу V Порядку № 26/21 під час повної перевірки Національне агентство використовує такі джерела інформації: 1) відомості, отримані з інформаційно-комунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації; 2) документи та/або інформація, що надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей, а також законності джерел отриманих доходів; 3) документи та/або інформація, у тому числі з обмеженим доступом, що надходять (отримані) від державних органів, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав; 4) відомості із медіа, мережі «Інтернет», інших джерел інформації, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та/або членів його сім`ї, містять інформацію про ринкову вартість (ціну) об`єктів декларування та інші фактичні дані, що можуть бути перевірені; 5) всі наявні в Національному агентстві відомості, у тому числі: отримані Національним агентством під час проведення перевірок інших декларацій, поданих суб`єктом декларування та/або членами його сім`ї, іншими особами; зібрані під час здійснення контролю декларацій за допомогою програмних засобів Реєстру, моніторингу способу життя суб`єкта декларування, спеціальної перевірки; зібрані в результаті розгляду повідомлень викривачів, інших суб`єктів звернення; отримані під час реалізації повноважень щодо моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а також контролю за дотриманням вказаними особами обмежень щодо запобігання корупції; 6) інформація та/або документи, отримані від правоохоронних органів, у тому числі з матеріалів кримінальних проваджень, дозвіл на використання яких та посилання у документах Національного агентства на які наданий слідчим, детективом або прокурором відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 розділу VІ Порядку № 26/21 за результатами проведення повної перевірки, у тому числі повторної, уповноважена особа складає та підписує довідку про результати проведення повної перевірки декларації (далі - довідка) у двох примірниках, один з яких після погодження відповідно до пункту 3 цього розділу надсилається суб`єкту декларування. Довідка складається та підписується не пізніше ніж на 10 робочий день з наступного робочого дня після закінчення основного або продовженого строку повної перевірки. Довідка може бути складена і підписана до закінчення основного або продовженого строку повної перевірки.
Згідно п. 2, 3 розділу VІ Порядку № 26/21 довідка містить таку інформацію: підстави для проведення повної перевірки; дату початку та завершення строку повної перевірки; відомості про результати автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу, якщо він проводився); джерела інформації, що були використані під час проведення повної перевірки; перелік запитів, на які на дату завершення строків проведення повної перевірки не отримано відповіді; виявлені неточні та недостовірні відомості у декларації, неточність оцінки задекларованих активів, встановлені ознаки конфлікту інтересів, незаконного збагачення або необґрунтованості активів, з наведенням відповідного обґрунтування та посиланням на джерела інформації, врахування пояснень суб`єкта декларування (у разі їх надання); висновок за результатами проведення повної перевірки. У довідці також зазначаються відомості, які не були перевірені, із зазначенням причин неможливості проведення їх перевірки. Уповноважена особа не пізніше наступного робочого дня після складення та підписання довідки подає її для погодження безпосередньому керівнику. Безпосередній керівник повинен упродовж 5 робочих днів з наступного робочого дня після отримання довідки погодити її або повернути з мотивованим обґрунтуванням відмови в її погодженні.
Відповідно до п. 6 розділу VІ Порядку № 26/21 у разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, уповноважена особа, яка проводила повну перевірку, упродовж 5 робочих днів з наступного робочого дня за днем погодження довідки складає та підписує відповідний обґрунтований висновок у двох примірниках. Обґрунтований висновок містить таку інформацію: підстави для проведення перевірки; дату початку та завершення строку перевірки; відомості про результати автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу, якщо він проводився); виявлені порушення, обґрунтування відповідних висновків, у тому числі посилання на матеріали, які стали підставою для висновку, та врахування пояснень суб`єкта декларування (у разі їх надання); висновок за результатами проведення перевірки. Обґрунтований висновок одразу після підписання уповноваженою особою передається на погодження керівнику відповідного рівня, який погодив довідку, або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник відповідного рівня, який погодив довідку, або особа, яка виконує його обов`язки, погоджує обґрунтований висновок в строк не пізніше 5 робочих днів з наступного робочого дня за днем його підписання уповноваженою особою. Після погодження обґрунтованого висновку його затверджує Голова Національного агентства або заступник Голови Національного агентства. Затверджений обґрунтований висновок разом із відповідними матеріалами надсилається органу досудового розслідування або прокурору з урахуванням положень статей 216, 480, 480-1, 482-2 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно п. 10, 11 розділу VІ Порядку № 26/21 на офіційному вебсайті Національного агентства оприлюднюється довідка про результати проведення повної перевірки декларації, у тому числі повторної, упродовж 10 робочих днів з дня її погодження, а також інформація про те, чи було направлено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інші вжиті заходи реагування, крім конфіденційної інформації про фізичну особу та з дотриманням вимог статті 52-1 Закону. Довідка про результати проведення повної перевірки декларації, яку вилучено з відкритого доступу публічної частини Реєстру відповідно до Закону, не підлягає оприлюдненню на офіційному вебсайті Національного агентства на період такого вилучення.
У разі внесення виправлень у довідку відповідний акт оприлюднюється на офіційному вебсайті Національного агентства упродовж 10 робочих днів з робочого дня, наступного за днем його затвердження.
Про необхідність подання декларації з достовірними відомостями відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 45 Закону в разі виявлення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство повідомляє суб`єкта декларування за допомогою програмних засобів Реєстру або електронного зв`язку.
Як зазначено судом вище, 27.02.2026 року Національним агентством з питань запобігання корупції складено довідку № 158/26 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради.
При цьому, в п. 4 Розділу ІІІ “Описова частина” довідки № 158/26 від 27.02.2026 року вказано, що у розділі 12 «Грошові активи» декларації Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, про розмір свого активу готівкових коштів, наявних у нього станом на 31.12.2024, вказавши:
495 000 дол. США, що еквівалентно (за офіційним середнім за 2024 рік курсом НБУ-40,15 грн) 19 874 250 грн;
106 000 євро, що еквівалентно (за офіційним середнім за 2024 рік курсом НБУ - 43,45 грн) 4 605 700 гривень.
Суб`єкт декларування пояснив, що вказані кошти є результатом його заощаджень протягом 2001-2024 років із заробітної плати, доходу від здійснення підприємницької діяльності та операцій купівлі-продажу валют. Крім того, суб`єкт декларування зазначив те, що після розлучення колишня дружина ОСОБА_3 відповідно до умов договору про поділ спільного сумісного майна від 09.02.2024 передала йому 250 000 дол. США та 50 000 євро.
Під час перевірки встановлено таке.
Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб – платників податків розмір отриманого суб`єктом декларування доходу з 2000 (перший офіційний дохід) по 2024 роки становить 6 603 510,00 грн (з вирахуванням сплачених податків та зборів, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дітей від 6 до 18 років, дітей до 6 років та без вирахування загальножиттєвих витрат), що еквівалентно в розрахунку за середнім курсом на кожен рік отримання коштів 317 343,00 дол. США. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів суб`єкт декларування отримав дохід від відчуження нерухомого та рухомого майна у розмірі 1024425,00 грн, що еквівалентно в розрахунку за середнім курсом на кожен рік отримання коштів 38521,00 дол. США. Тобто, загальна сума отриманого суб`єктом декларування доходу за вказаний період становить 7 627 935,00 грн, що еквівалентно 355 864,00 дол. США.
При цьому суб`єкт декларування у період з 2013 по 2024 роки здійснив витрати на придбання об`єктів нерухомого та рухомого майна на загальну суму 3 440 075,00 грн, що еквівалентно в розрахунку за середнім курсом на кожен рік отримання коштів 162 281,57 дол. США.
Також матір`ю суб`єкта декларування ОСОБА_4 у період з 2011 по 2020 роки здійснено витрати на придбання об`єктів нерухомого майна на загальну суму 3 526 260,00 грн, що еквівалентно в розрахунку за середнім курсом на кожен рік отримання коштів 208379,00 дол. США. Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків розмір отриманого матір`ю доходу з 1998 по 2024 роки становить 501750,00 грн (з вирахуванням сплачених податків та зборів, прожиткового мінімуму для працездатних осіб та без вирахування загальножиттєвих витрат). Отже, враховуючи фінансову неможливість матері придбати такі об`єкти нерухомості, для їх придбання, ймовірно, були використані кошти, які належать суб`єкту декларування.
У наданих поясненнях суб`єкт декларування стверджує, що 250000 дол. США та 50000 євро відповідно до умов договору про поділ спільного сумісного майна від 09.02.2024 передала йому колишня дружина ОСОБА_3 , та надав фотокопію цього договору. У договорі зазначено, що з урахуванням мирової угоди, укладеної під час розгляду справи № 504/42/23 за позовом суб`єкта декларування до ОСОБА_3 про розподіл майна, сторони вирішили про добровільний розподіл коштів, які є спільним майном подружжя, а саме: про передачу ОСОБА_3 суб`єкту декларування коштів у розмірі 250 000 дол. США та 50 000 євро, відомості про які він зазначив у деклараціях.
Під час перевірки встановлено те, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.01.2024 затверджено мирову угоду від 23.01.2024, укладену та підписану між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розподіл рухомого та нерухомого майна. В ухвалі суду про затвердження мирової угоди зазначено, що її умови стосуються врегулювання питань щодо розподілу рухомого та нерухомого майна між сторонами, тоді як положення про розподіл грошових коштів вказаною ухвалою не передбачені, а отже, не розглядалися судом. Крім того, наявні істотні розбіжності у датах укладення мирової угоди: в ухвалі суду зазначено дату 23.01.2024, тоді як примірник угоди, наданий суб`єктом декларування, датований 09.02.2024. Така невідповідність ставить під сумнів тотожність документа, який був предметом судового затвердження, та може свідчити про відсутність належного підтвердження саме цієї угоди.
При цьому у декларації за 2023 рік суб`єкт декларування зазначає про наявність у ОСОБА_3 як члена його сім`ї готівкових коштів у розмірі 260 000 дол. США, 56 000 євро, 90 000 гривень. Своєю чергою, ОСОБА_3 у поясненнях зазначає про відсутність таких заощаджень, оскільки кошти, які вона отримала від здійснення підприємницької діяльності до одруження, були інвестовані в придбання об`єктів нерухомості.
Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2015 на користь ОСОБА_5 було стягнуто із суб`єкта декларування 361268,29 гривні. При цьому виконавче провадження у грошовій формі не могло бути виконане через відсутність у боржника суб`єкта декларування коштів, внаслідок чого суд ухвалою від 31.05.2018 змінив спосіб виконання рішення, стягнувши на користь ОСОБА_5 належну суб`єкту декларування квартиру. Це підтверджує реальну фінансову неспроможність суб`єкта декларування здійснити заощадження, які він вказав у цьому розділі декларації станом на 31.12.2024 у розмірі 495 000,00 дол. США, 106 000 євро.
Таким чином, суб`єкт декларування станом на 31.12.2024 міг заощадити не більше 1163350,00 грн (7627 935,00 грн (дохід суб`єкта декларування) + 501 750,00 грн (дохід матері) - 3 440 075,00 грн (витрати суб`єкта декларування) - 3 526 260,00 грн (витрати матері)), що еквівалентно 28 975,00 дол. США.
Отже, різниця між розміром задекларованих готівкових коштів та розміром можливих заощаджень становить 23 316 600,00 грн (1 163 350,00 грн (можливі заощадження) – 24 479 950,00 грн (сума задекларованих активів, еквівалентна за офіційним середнім за 2024 рік курсом НБУ)).
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на суму 23 316 600,00 гривень.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 12 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на загальну суму 23 406 600,00 грн, чим не дотримав вимоги п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону.
В п. 4.1 розділу IV «Висновки» довідки № 158/26 від 27.02.2026 року вказано, що за результатами повної перевірки декларації щорічної за 2024 рік, унікальний ідентифікатор документа – 697d7264-7444-45ee-a86f-cae5bdc2b62d, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив недостовірні відомості (п. 4 розділу 3.1 цієї Довідки), неточні відомості (пп. 1-3, 5 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримав вимог пп. 2, 3, 5, 8, 10 ч. 1 ст. 46 Закону. 
Недостовірні відомості, зазначені у декларації (п. 4 розділу 3.1 цієї Довідки), відрізняються від достовірних на загальну суму 23 316 600,00 грн, що перевищує 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. 
У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2025 року ОСОБА_1 подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2024 рік.
У розділі 12 «грошові активи» вказаної декларації позивачем зазначено, зокрема, готівкові кошти у сумі 495000 USD (доларів США), 106000 EUR (євро) та 90000 UAH (гривні).
Листом від 07.01.2026 року № 403/01/887-26 Національним агентством з питань запобігання корупції запропоновано ОСОБА_1 подати пояснення та зобов`язано надати підтвердні документи (за їх наявності) або їх завірені копії, які підтверджуються, зокрема, про грошові активи, a саме: готівкові кошти в розмірі 495 000 дол. США, 106 000 євро, 90 000,00 грн, відомості про які зазначені у розділі 12 «Грошові активи» декларації, наявність яких викликає обґрунтовані сумніви, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків розмір доходів не дозволяв заощадити кошти у вказаному розмірі. Крім того, розмір готівкових коштів у порівнянні з 2023 роком збільшився на 195 000,00 дол. США, що еквівалентно 7829 250,00 грн (за офіційним середнім за 2024 рік курсом НБУ – 40,15 грн), та 50 000,00 євро, що еквівалентно 2 172 500,00 грн (за офіційним середнім за 2024 рік курсом НБУ - 43,45 грн), за відсутності фінансової спроможності.
20.02.2026 року до Національного агентства з питань запобігання корупції від ОСОБА_1 надійшла відповідь на запит. 
Стосовно походження грошових активів у розмірі 495 000 дол. США, 106 000 євро та 90 000,00 грн. ОСОБА_1 зазначив наступне:
«… Вказані грошові кошти є заощадженням доходу отриманого мною протягом періоду з 2001-2024 роки у вигляді заробітної плати та доходу від здійснення підприємницької діяльності, тощо у тому числі в іноземній валюті, за рахунок здійснення операції купівлі, продажу або обміну валюти, що відбувались у відповідних роках.
Згідно відомостям з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (далі - ДРФО) мною отримано доходи, у вигляді заробітної плати за період з 2001 по 2024 роки, що підтверджується доданими документами.
27.09.2010 р. я зареєструвався як фізична особа-підприємець.
За період діяльності з 2010 по 2024 р. мною були подані до Головного управління ДПС в Одеській області податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця із задекларованими сумами доходів за звітні періоди.
Листом №471/БР/15-32-54-04-13 від 11.02.2026 р. ГУ ДПС в Одеській області повідомило, що згідно баз даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС протягом 2010-2013 років сума задекларованого ОСОБА_1 доходу складала згідно:
Звіту суб`єкта малого підприємництва єдиного податку: фізичної особи платника
за 2010 - 04.01.2011 №87810, дохід 161 200,00 грн.;
за 2011 - 18.01.2012 №104789, дохід 396 900,00 грн.
Податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-платника єдиного податку: 
за 2012 - 16.01.2013 №48787, дохід 522 000,00 грн;
за 2013 - 15.01.2014 №1400002822, дохід 388 050,00 грн.
У період з 2010 по 2019 р. мною було отримано доходи від здійснення підприємницької діяльності та у вигляді заробітної плати, тощо.
У відповідні роки отримані мною доходи, дорівнювали еквівалент за 2001-2002 рік - 703,80 доларів США, 2003 рік – 818,84 доларів США; 2004 – 1 827,54 доларів США; за 2005 - 3 344,00 доларів США; за 2006 - 4 331,44 доларів США; за 2007 - 6 116,84 доларів США; за 2008 - 8 692,91 доларів США; за 2009 - 4 236,540 доларів США; за 2010 - 23 779,90 доларів США; за 2011 рік 53481,87 доларів США; за 2012 – 70507,27 доларів США; за 2013 - 53895,83 доларів США; за 2014 - 30814,00 доларів США; за 2015-2016 роки 46542,73 євро; за 2017 - 36 443,51 доларів США; за 2018 - 38811,16 доларів США; за 2019 - 44176,88 доларів США.
Додатково повідомляю, що з 2005 року я, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 мешкали у незареєстрованому шлюбі.
29.04.2006 першим відділом РАЦС Суворовського РУЮ м. Одеси зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №272, свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 .
24.06.2004 - 26.01.2009 р. ОСОБА_3 була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності.
26.01.2009 р. ФОП ОСОБА_3 знаходиться 16-му стані (ліквідовано). За період здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 до податкових органів надано звіти суб`єкта малого підприємства-фізичної особи-платника єдиного податку з обсягом виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) із задекларованими доходами:
за квартал 2004 року від 04.01.2005 р. № 211546, дохід складає 150000 грн.;
за 4 квартал 2005 рік, від 11.01.2006 р. №336768, дохід складає 439 127,00 грн;
за 4 квартал 2006 рік, від 04.01.2007 р. №403822, дохід складає – 3 389 836,00 грн.
За офіційним курсом НБУ станом на 04.01.2005 р. дохід за 4 квартал 2004 року в розмірі 150000 грн., становив еквівалент 29 702,97 доларів США.
За офіційним курсом НБУ станом на 11.01.2006 р. дохід за 4 квартал 2005 року в розмірі 439 127,00 грн. становив еквівалент 86 955,84 дол. США. 
За офіційним курсом НБУ станом на 04.01.2007 р. дохід за 4 квартал 2006 року в розмірі 3 389 836,00 грн. становив еквівалент 671 254,65 дол. США.
Також, ОСОБА_3 отримувала дохід у вигляді заробітної плати. Вказані грошові кошти набуті за період з 2004 по 2006 рік є спільним сумісним майном подружжя від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 . 
Минулорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023, 2022, 2021, 2020, 2019 роки також містять інформацію щодо належних на праві спільної сумісної власності подружжя грошових коштів.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області суду від 22.11.2022 р. у справі №504/3164/22 шлюб між мною та ОСОБА_3 розірвано.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.01.2024 р. у справі №504/42/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна затверджено мирову угоду від 23.01.2024, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
08.02.2024 року ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.01.2024 р. у справі №504/42/23 набрала законної сили.
Вказаною мировою угодою припинено право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме та цінне рухоме майно, проведено поділ спільного майна подружжя в натурі з подальшою державною реєстрацією прав.
09.02.2024 р. між мною та ОСОБА_3 укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, в порядку та на умовах якого поділено спільне сумісне майно подружжя, що складається з готівкових грошових коштів у розмірі 250 000 доларів США та 50 000 євро.
Відповідно до п. 2 умов договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, спільне сумісне майно подружжя, що складається з готівкових грошових коштів у розмірі 250 000 доларів США та 50 000 євро було виділено в мою особисту власність.
Відповідно до ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч.2 ст. 69 СК України договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу…
Оскільки закон не встановлює спеціальної форми договору щодо поділу грошових коштів у готівковій формі, відповідно до положень ЦК України та СК України між мною та ОСОБА_3 укладено договір про поділ готівкових грошових коштів у простій письмовій формі, що не потребує нотаріального посвідчення.
Виділені мені із спільної сумісної в особисту приватну власність готівкові грошові кошти не є доходом у розумінні податкового законодавства.
За рахунок заощаджень, сформованих від офіційних доходів, мною було придбано автомобіль TOYOTA CAMRY, 2024 року випуску, вартістю 1 129 918,00 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2024 р. становить 29 736,00 доларів США.
У зв`язку зі стислими строками надання підтвердних документів з питань, порушених у листі, повідомляю, що мною подано підтвердні документи частково, зокрема щодо походження коштів з офіційних джерел, оскільки збирання повного пакета документів за відповідний період потребує додаткового часу.
Однак, враховуючи вищезазначене, підтверджено походження коштів з офіційних джерел, набуття яких є законне та документально зафіксоване у відповідних довідках, відомостях, деклараціях фізичної особи-підприємця, що спростовує усі допущені сумніви стосовно їх наявності, та дає можливість зробити обґрунтований висновок щодо наявності достатніх грошових активів для заощадження. Розбіжностей між отриманими доходами з офіційних джерел та набуттям у власність майна не має, у т.ч. транспортного засобу Toyota Camry.
Надані документи підтверджують законне походження коштів з офіційних джерел та відсутність розбіжностей між отриманими доходами і набуттям у власність майна, у тому числі транспортного засобу ТОУОТА CAMRY…».
При цьому, на підтвердження наданих пояснень ОСОБА_1 надано до Національного агентства відомості з Державного реєстру ФОПП про джерела/суми нарахованого податку та військового збору, копії податкових декларацій, листи ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДПС в Одеській області, копію договору про розподіл майна.
У той же час, вказуючи в оскаржуваній довідці про те, що суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 23 316 600,00 грн., посадовою особою Національного агентства з питань запобігання корупції, яка здійснювала повну перевірку декларації, не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, які надавались позивачем та/або розрахунки, та не наведено конкретних мотивів стосовно того, що суб`єкт декларування не міг заощадити станом на 31.12.2024 задекларованих ним готівкових коштів. 
У спірній довідці відсутній аналіз, оцінка та мотиви відхилення наданих позивачем доказів, у випадку, якщо відповідач вважав, що такі не спростовують факт порушення позивачем вимог чинного законодавства.
Суд вважає неспроможними посилання відповідача на те, що Національне агентство використовувало надані суб`єктом декларування документи та пояснення, оскільки приписами розділу V Порядку № 26/21 чітко визначено, що повна перевірка передбачає такі дії, зокрема, звернення у разі необхідності до посадових та службових осіб державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань для отримання письмових пояснень, їх розгляд і врахування з огляду на іншу отриману інформацію під час проведення повної перевірки відповідно до цього Порядку. Під час повної перевірки Національне агентство використовує такі джерела інформації, зокрема, документи та/або інформація, у тому числі з обмеженим доступом, що надходять (отримані) від державних органів, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав. 
Тобто, Національне агентство з питань запобігання корупції не позбавлене можливості вчиняти активні дії щодо отримання інформації, необхідної для проведення повної перевірки, в тому числі задля перевірки документів та/або інформації, що надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка. 
При цьому, посилаючись у довідці № 158/26 від 27.02.2026 року на те, що суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, про розмір свого активу готівкових коштів, наявних у нього станом на 31.12.2024, відповідач не досліджував питання перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 2006-2022 в зареєстрованому шлюбі та отриманих ОСОБА_3 доходів. 
Відповідно до ч.2 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Отже, Національним агентством з питань запобігання корупції безпідставно не враховано дохід дружини позивача, в тому числі при розрахунку можливості здійснювати заощадження.
Суд не бере до уваги надані представником відповідача копії договорів купівлі-продажу та лист ДПС від 12.03.2026 щодо доходу ОСОБА_3 , оскільки вказані документи не досліджувались НАЗК під час повної перевірки та складання оскаржуваної довідки № 158/26 від 27.02.2026 року.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем до НАЗК надавалась копія договору про поділ майна від 09.02.2024 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно умов договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовились про добровільний розподіл грошових (готівкових) коштів, що є спільним майном подружжя. 
У договорі зазначено, що в щорічній декларації ОСОБА_1 задекларував грошові (готівкові) кошти та зазначив про наявність у ОСОБА_3 як особи, з якою спільно проживає та перебуває у шлюбі – грошових (готівкових) коштів у розмірі 270 000 американських доларів та 56 000 євро.
22.11.2022р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано рішенням суду у справі № 504/3164/22. Рішення суду набрало законної сили 22.12.22р.
З урахуванням мирової угоди, укладеної під час розгляду справи № 504/42/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна, сторони вирішили про добровільний розподіл грошових (готівкових) коштів, які є спільним майном подружжя на наступних умовах:
ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_1 приймає 250 000,00 американських доларів та 50 000,00 євро.
250 000,00 американських доларів та 50 000,00 євро мають бути передано до підписання цього Договору про передання майна.
ОСОБА_3 зазначає про добровільність передачі грошових (готівкових) коштів у розмірі 250 000,00 американських доларів та 50 000,00 євро.
ОСОБА_3 свідчить про відсутність до ОСОБА_1 майнових (матеріальних, фінансових та інш.) претензій, пов`язаних з передачею грошових (готівкових) коштів у розмірі 250 000,00 американських доларів та 50 000,00 євро.
Даний договір про передання майна укладений за домовленістю сторін, без примусу, при повному розумінні умов угоди та її наслідків. 
Договір про передання майна набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та до повного виконанням сторонами свої обов`язків.
Вказаний договір про поділ майна від 09.02.2024 року містить підписи сторін ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ), а відтак набрав чинності.
Крім того, виходячи з умов цього договору, щодо передачі готівкових коштів до підписання цього Договору, факт підписання цього договору вже свідчить про те, що передача зазначених у договорі готівкових коштів (250 000 американських доларів та 50 000 євро) ОСОБА_3 ОСОБА_1 фактично відбулася.
В оскаржуваній довідці також зазначено, що під час перевірки встановлено те, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.01.2024 затверджено мирову угоду від 23.01.2024, укладену та підписану між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розподіл рухомого та нерухомого майна. В ухвалі суду про затвердження мирової угоди зазначено, що її умови стосуються врегулювання питань щодо розподілу рухомого та нерухомого майна між сторонами, тоді як положення про розподіл грошових коштів вказаною ухвалою не передбачені, а отже, не розглядалися судом. Крім того, наявні істотні розбіжності у датах укладення мирової угоди: в ухвалі суду зазначено дату 23.01.2024, тоді як примірник угоди, наданий суб`єктом декларування, датований 09.02.2024. Така невідповідність ставить під сумнів тотожність документа, який був предметом судового затвердження, та може свідчити про відсутність належного підтвердження саме цієї угоди.
Однак, суд звертає увагу, що у змісті договору про поділ майна від 09.02.2024 року чітко зазначено, що вказаний договір укладений з урахуванням мирової угоди, укладеної під час розгляду справи № 504/42/23. 
Тобто, договір про поділ майна від 09.02.2024 року та мирова угода від 23.01.2024, що в подальшому затверджена ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.01.2024, є різними документами та стосуються врегулювання різних правовідносини, а тому посилання відповідача на сумніви щодо тотожності документів суд вважає безпідставними.
Також зі змісту оскаржуваної довідки слідує, що відповідач прийняв до уваги пояснення ОСОБА_3 , в яких нею зазначено про відсутність таких заощаджень, оскільки кошти, які вона отримала від здійснення підприємницької діяльності до одруження, були інвестовані в придбання об`єктів нерухомості.
Проте, суд звертає увагу, що на підтвердження наданих пояснень ОСОБА_3 до НАЗК не надавалось будь-яких документів щодо придбання нею об`єктів нерухомості.
Разом з тим, оскаржувана довідка не містить будь-яких висновків та доводів щодо надання відповідачем переваги поясненням ОСОБА_3 , над документально оформленим розподілом грошових (готівкових) коштів. 
Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності іншої інформації про майновий та фінансовий стан ОСОБА_3 , відмінний від того, який зазначений у договорі від 09.02.2024 року.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що текст договору не містить в собі підтверджень передачі коштів, оскільки, як вже зазначено судом вище, договором визначено, що 250 000,00 американських доларів та 50 000,00 євро мають бути передано до підписання цього Договору про передання майна, і договір сторонами підписано. 
При цьому, будь-яких доказів на підтвердження визнання договору про поділ майна від 09.02.2024 року недійсним або фіктивним правочином, ані до Національного агентства з питань запобігання корупції, ані до суду надано не було.
Поряд з цим, суд зауважує, що не досліджує питання джерел походження коштів члена сім`ї суб`єкта декларування. Вказане повноваження є компетенцією відповідача, який обмежився лише зазначенням того, що у нього є сумніви щодо тотожності документа, який був предметом судового затвердження, та може свідчити про відсутність належного підтвердження саме цієї угоди, однак зазначений підхід не відповідає принципові правової визначеності та законності.
Крім того, суд зазначає, що стягнення з суб`єкта декларування на користь ОСОБА_5 належної йому квартири, свідчить лише про виконання позивачем рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2015, яке набрало законної сили, за яким він був боржником, в порядку, визначеному ухвалою суду від 31.05.2018 про зміну способу виконання рішення, та жодним чином не є свідченням фінансової спроможності суб`єкта декларування, в тому числі можливості здійснення заощаджень, які були задекларовані станом на 31.12.2024 (через 6 років).
Щодо доводів відповідача про те, що матір`ю суб`єкта декларування ОСОБА_4 у період з 2011 по 2020 роки здійснено витрати на придбання об`єктів нерухомого майна на загальну суму 3 526 260,00 грн, що еквівалентно в розрахунку за середнім курсом на кожен рік отримання коштів 208 379,00 дол. США, а отже, враховуючи фінансову неможливість матері придбати такі об`єкти нерухомості, для їх придбання, ймовірно, були використані кошти, які належать суб`єкту декларування - суд вважає їх безпідставними, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях.
При цьому, доказів того, що Національне агентство з питань запобігання корупції вчиняло передбачені нормами чинного законодавства дії щодо звернення до матері позивача ОСОБА_4 з питанням надання пояснень та підтвердження чи спростування вищезазначеної інформації, до суду не надано. Також відповідачем жодним чином не враховано, що матір позивача ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 1981 року, який також отримував дохід.
Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах перевірки міститься відповідь на запит від 26.02.2026 щодо доходів батька позивача, однак оскаржувана довідка № 158/26 від 27.02.2026 року не містить будь-яких відомостей про врахування доходів батька позивача під час її прийняття.
Крім того, за твердженням представника позивача батьки позивача отримували дохід від продажу нерухомого майна в 2006 та 2011 роках, на підтвердження чого представник надавав суду копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, у долученні яких до матеріалів справи суд відмовив через порушення строку подання доказів. Тому суд такі документи не аналізує та не надає оцінку їх змісту.
Однак, суд зауважує на тому, що одними лише відомостями з державних реєстрів, які дають можливість перевірити наявні в особи об`єкти нерухомого майна на час запиту такої інформації з Реєстру, неможна об`єктивно встановити майновий стан і доходи такої особи, якщо протягом періоду часу, який досліджується, ця особа відчужувала нерухоме майно.
Тому суд вважає вкрай важливим у таких випадках звертатися до особи, майновий стан і доходи якої вивчаються, з пропозицією надати пояснення з підтвердженням їх відповідними документами.
При цьому, сам позивач не був обізнаний, що відповідач вивчає майновий стан і доходи його батьків, які не є членами сім`ї його як суб`єкта декларування, що також унеможливило подання позивачем пояснень та документів, за наявності в нього такої можливості, щодо доходів його батьків. 
Отже, вказані обставини щодо наявності чи відсутності у батьків позивача доходу від продажу об`єктів нерухомого майна жодним чином не досліджувались Національним агентством з питань запобігання корупції, що додатково свідчать про необґрунтованість та передчасність висновків про неможливість матері позивача придбати об`єкти нерухомості та використання нею для їх придбання коштів, які належать суб`єкту декларування.
Суд зазначає, що при проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов`язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.
Отже, рішення НАЗК про результати повної перевірки декларації повинно бути об`єктивним, ґрунтуватись на достовірній і повній інформації та прийматись на підставі всебічного аналізу усіх зібраних документів.
У цьому випадку відповідачем не встановлено та не зазначено в оскаржуваній Довідці про те, що відомості, вказані в п. 12 «Грошові активи», зазначені у декларації, відрізняються (саме в таких випадках вони є недостовірними) від відомостей, що містяться у правовстановлюючих документах, судових рішеннях, які набрали законної сили, реєстрах, банках даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, реєстрах іноземних держав, інших джерелах інформації, на суму, що перевищує 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідач всупереч Порядку №26/21 не зібрав усі докази, не надав оцінку усім обставинам під час проведення повної перевірки, не обґрунтував, чому Довідка ґрунтується на вибірковому дослідженні наданих документів, допустив припущення в рішенні суб`єкта владних повноважень, що свідчить про відсутність належного та достатнього обґрунтування висновків, зазначених в пункті п. 4 Розділу III, п. 4.1 Розділу IV довідки №158/26 від 27.02.2026 року.
При цьому, суд звертає увагу на те, що адміністративний суд не робить висновку у цій справі про правильність або неправильність зазначення позивачем відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а лише надає оцінку діям відповідача під час вчинення дій (прийняття рішень) на предмет їх відповідності критеріям, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26.09.2023 у справі № 460/238/22.
З приводу тверджень відповідача про відсутність порушеного права позивача та неправильно обраного способу захисту, суд вказує таке.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1, 2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Отже, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З цього випливає, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити, чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього неможна виконати завдання адміністративного судочинства. Якщо особа не довела факту порушення своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30.10.2019 у справі № 316/2721/15-а, від 11.11.2020 у справі № 640/19903/19, від 26.07.2021 у справі № 420/2068/19, від 26.09.2023 у справі № 460/238/22.
Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Водночас Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
За приписами п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
У постановах від 23 листопада 2023 року у справі №520/25012/21 та від 19 лютого 2026 року у справі №160/30949/24 Верховний Суд сформував правовий підхід, відповідно до якого існують виключні випадки, за наявності яких складена НАЗК довідка про результати проведення повної перевірки декларації суб`єкта декларування, не може бути оскаржена до адміністративного суду, а саме у разі виявлення в діях декларанта ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, або здійснення у зв`язку з цим уповноваженим органом відповідного провадження щодо притягнення особи до юридичної відповідальності.
Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 липня 2026 року у справі № 420/3078/25 відступив від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №520/25012/21 та від 19 лютого 2026 року у справі №160/30949/24 сформулювавши наступні правові висновки:
1. Складена НАЗК за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування довідка є результатом реалізації публічно-владних управлінських функцій у сфері антикорупційного контролю та має ознаки індивідуального акта, у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 та п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України. Така довідка безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси й обов`язки суб`єкта декларування, зокрема покладає обов`язок подати виправлену декларацію, створює репутаційні наслідки, може впливати на проходження публічної служби, кадрові рішення та ініціювати подальші форми юридичної відповідальності.
Отже, з огляду на її правову природу як індивідуального акта суб`єкта владних повноважень та відсутність спеціального порядку судового контролю за законністю дій НАЗК при здійсненні повної перевірки декларації, така довідка може бути самостійним предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства на предмет її відповідності критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.
2. Сам факт наявності кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язаних з результатами проведеної НАЗК повної перевірки декларації особи та складання довідки НАЗК, не змінює правової природи такої довідки і не позбавляє її статусу індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, та, з урахуванням частини вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, зобов`язує адміністративні суди здійснювати контроль за законністю адміністративних актів НАЗК.
3. Межами розгляду справи у адміністративному суді є з`ясування того, чи були дії (рішення) НАЗК правомірними у реалізації владних управлінських функцій та чи відповідає довідка за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та процедурної справедливості в аспекті критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України. Саме тому конкуренція судових юрисдикцій у такому випадку - відсутня, оскільки в межах кожної з них здійснюється захист різних прав та вирішуються різні юридичні питання.
Також Верховний Суд у вказаній справі зазначив про те, що помилково вважати, що якщо довідка стала частиною матеріалів кримінального провадження, то вона не може бути предметом оскарження до адміністративного суду, оскільки на неї, відповідно до приписів ст. 222 КПК України розповсюджується особливий режим доступу (недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування), оскільки такий підхід ґрунтується на ототожненні довідки НАЗК з доказами, отриманими або створеними безпосередньо в межах досудового розслідування, натомість довідка є результатом самостійної контрольної процедури, що здійснюється НАЗК у межах реалізації його владних управлінських функцій поза межами кримінального провадження.
Факт долучення довідки НАЗК до матеріалів кримінального провадження (як додаток до обґрунтованого висновку) сам по собі не означає автоматичного поширення на її зміст режиму, передбаченого ст. 222 КПК України, така довідка підлягає оприлюдненню на офіційному вебсайті НАЗК, тобто за правовою природою вона є документом, що містить публічну інформацію з моменту її затвердження, водночас факт долучення документа до матеріалів кримінального провадження не нівелює такої його юридичної властивості.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірна довідка є актом індивідуальної дії, який безпосередньо породжує правові наслідки для позивача, а тому її судове оскарження є належним, законним та ефективним способом захисту порушеного права.
Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що довідка Національного агентства з питань запобігання корупції № 158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, в частині п. 4 Розділу III Довідки щодо вказаних у розділі 12 “Грошові активи”, п. 4.1 Розділу IV, є необґрунтованою та підлягає скасуванню. 
Що стосується вимог про зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції видалити з загального доступу оприлюднену на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у розділі “ПОВНІ ПЕРЕВІРКИ” за посиланням https://nazk.gov.ua/uk/category/povni-perevirky/ Довідку №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, суд зазначає таке.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.11 Закону №1700-VII до повноважень Національного агентства належить, зокрема, забезпечення ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.
Згідно ч.1 ст.59 Закону №1700-VII відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством.
Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, порядок його формування та ведення затверджуються Національним агентством.
Відомості про фізичних осіб, яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, протягом трьох робочих днів з дня надходження з Державної судової адміністрації України до Національного агентства електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Згідно з ч.3 ст. 99 Закону №1700-VII Національне агентство забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, протягом трьох робочих днів після їх внесення до реєстру.
При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що не оскаржує порушення, викладені у пп. 1.1-1.2 п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 розділу ІІ довідки, оскільки вказані порушення носять неумисний характер, допущено внаслідок помилкового внесення відомостей не до того розділу декларації, але у подальшому усунуто шляхом подання суб`єктом декларування виправленої декларації за 2024 рік від 19.03.2026. Довідка оскаржується в частині п. 4 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV. 
За таких підстав, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції видалити з загального доступу оприлюднену на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у розділі “ПОВНІ ПЕРЕВІРКИ” за посиланням https://nazk.gov.ua/uk/category/povni-perevirky/ Довідку №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, в частині висновків, викладених в пунктах:
п. 4 Розділу III Довідки щодо вказаних у розділі 12 “Грошові активи” декларації відомостей про готівкові кошти в розмірі 495 000 дол. США та 106 000 євро, наявних у суб`єкта декларування станом на 31.12.2024, як таких, що не відповідають дійсності;
п. 4.1 Розділу IV Довідки щодо висновку про те, що суб`єкт декларування зазначив недостовірні та неточні відомості (п. 4 Розділу 3.1 та пп. 1-3, 5 Розділу 3.1 Довідки), про відмінність недостовірних відомостей від достовірних на суму 23 316 600,00 грн, що перевищує 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та щодо встановлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог, та стягує з відповідача на його користь 1000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (вул. Миколи Міхновського, 28, м. Київ, 01103, код ЄДРПОУ 40381452) - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати Довідку Національного агентства з питань запобігання корупції №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, в частині пунктів:
п. 4 Розділу III Довідки щодо вказаних у розділі 12 “Грошові активи” декларації відомостей про готівкові кошти в розмірі 495 000 дол. США та 106 000 євро, наявних у суб`єкта декларування станом на 31.12.2024, як таких, що не відповідають дійсності;
п. 4.1 Розділу IV Довідки щодо висновку про те, що суб`єкт декларування зазначив недостовірні та неточні відомості (п. 4 Розділу 3.1 та пп. 1-3, 5 Розділу 3.1 Довідки), про відмінність недостовірних відомостей від достовірних на суму 23 316 600,00 грн, що перевищує 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та щодо встановлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
Зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з загального доступу оприлюднену на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у розділі “ПОВНІ ПЕРЕВІРКИ” за посиланням https://nazk.gov.ua/uk/category/povni-perevirky/ Довідку №158/26 від 27.02.2026 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Одеської обласної ради, в частині висновків, викладених в пунктах:
п. 4 Розділу III Довідки щодо вказаних у розділі 12 “Грошові активи” декларації відомостей про готівкові кошти в розмірі 495 000 дол. США та 106 000 євро, наявних у суб`єкта декларування станом на 31.12.2024, як таких, що не відповідають дійсності;
п. 4.1 Розділу IV Довідки щодо висновку про те, що суб`єкт декларування зазначив недостовірні та неточні відомості (п. 4 Розділу 3.1 та пп. 1-3, 5 Розділу 3.1 Довідки), про відмінність недостовірних відомостей від достовірних на суму 23 316 600,00 грн, що перевищує 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та щодо встановлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
У решті позову - відмовити.
Стягнути з Національного агентства з питань запобігання корупції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів