ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 р. | Справа № 440/16843/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/16843/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Національного агентства з питань запобігання корупції   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та її обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі – відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції та скасувати обґрунтований висновок Національного агентства з питань запобігання корупції щодо виявлення ознак корупційного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_1 № 687/25 від 12 вересня 2025 року, № 689/25 від 12 вересня 2025 року та адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 691/25 від 12 вересня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки Національним агентством з питань запобігання корупції декларацій ОСОБА_1 за 2022-2024 роки були складені довідки від 12.09.2025 № 687/25, № 689/25, № 691/25, за висновками яких встановлено зазначення суб`єктом декларування недостовірних відомостей, неточних відомостей та відомостей, які не підлягали декларуванню. У зв`язку із встановленими обставинами зазначено про наявність ознак кримінального правопорушення за частиною другою статті 366-2 КК України та адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 172-6 КУпАП. Позивач вважає, що під час перевірки відповідачем протиправно не були враховані його пояснення, що свідчить про грубе порушення процедури, у зв`язку з чим результати такої перевірки є протиправними. 
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 задоволено клопотання Національного агентства з питань запобігання корупції про закриття провадження; закрито провадження у справі №440/16843/25 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку кримінального судочинства.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що довідки № 687/25 від 12 вересня 2025 року, № 689/25 від 12 вересня 2025 року є частиною кримінального провадження, а в довідці № 691/25 від 12 вересня 2025 року за результатами перевірки встановлено ознаки адміністративного правопорушення, тому вони не можуть бути предметом оскарження в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливлює розгляд справи в порядку адміністративного судочинства та відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є підставою для закриття провадження у справі. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/16843/25 про закриття провадження у справі та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції застосував нерелевантні висновки Верховного Суду по справі з неподібними обставинами, оскільки кримінальне провадження щодо позивача відсутнє. Заявлений спір має публічно-правовий характер, який виник у зв`язку із здійсненням Національним агентством з питань запобігання корупції владних управлінських функцій щодо проведення повної перевірки декларації; довідка та обґрунтований висновок НАЗК є актами індивідуальної дії, що містять владну оцінку поведінки позивача. Факт подальшого використання довідки НАЗК у межах кримінального провадження не може змінювати її правову природу та не впливає на визначення юрисдикції спору. 
Крім того. суд першої інстанції вийшов за межі клопотання відповідача про закриття провадження, поширивши висновки щодо непідсудності спору адміністративному суду на всі позовні вимоги, в тому числі на довідку №691/25 від 12.09.2025, яка не була предметом клопотання. Відсутність вимог відповідача щодо закриття провадження в частині, що стосується вказаної довідки, якою встановлено ознаки адміністративного правопорушення, свідчить про те, що навіть сам відповідач не заперечував можливість розгляду цієї частини спору в порядку адміністративного судочинства. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Від Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив, що довідка та обґрунтований висновок, які є частиною доказової бази в рамках кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, де вирішується питання про притягнення суб`єкта декларування до відповідальності в порядку КПК України або КУпАП, не можуть бути предметом оскарження в порядку КАС України. Ініціювання позовного провадження за правилами адміністративного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, є недопустимим. При цьому момент відкриття кримінального провадження жодним чином не впливає юрисдикцію спору, предметом якої є складена НАЗК довідка. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом вручення їм копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження, про призначення даної справи до апеляційного розгляду та повісток про виклик на 04.05.2026, 25.05.2026, 07.09.2026. 
V. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст і порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів визначено Законом України від 14.10.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII).
Відповідно до статті 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК, Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно з пунктом 7-1 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.
За змістом частини першої статті 51-3 Закону № 1700-VII повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів.
Отже, повна перевірка декларації є самостійною контрольною процедурою, у межах якої НАЗК, реалізуючи надані йому законом владно-управлінські повноваження, збирає, аналізує та оцінює інформацію щодо суб`єкта декларування, встановлює відповідні обставини та формує висновки щодо дотримання ним вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Результати такої перевірки оформлюються довідкою про результати проведення повної перевірки декларації, порядок складення та зміст якої визначено Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим наказом НАЗК від 29.01.2021 № 26/21 (далі - Порядок № 26/21).
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 26/21 така довідка містить, зокрема, відомості про виявлені недостовірні відомості у декларації, неточність оцінки задекларованих активів, встановлені ознаки конфлікту інтересів, незаконного збагачення або необґрунтованості активів, відповідне обґрунтування, посилання на джерела інформації, врахування пояснень суб`єкта декларування та висновок за результатами повної перевірки.
Таким чином, складення довідки є завершенням окремої процедури здійснення НАЗК публічно-владних контрольних повноважень, а сама довідка містить індивідуалізовані висновки щодо конкретного суб`єкта декларування та результатів перевірки саме його декларації.
В межах спірних правовідносин предметом заявленого спору є висновки Національного агентства з питань запобігання корупції щодо виявлення ознак корупційного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_1 № 687/25 від 12 вересня 2025 року, № 689/25 від 12 вересня 2025 року та адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 691/25 від 12 вересня 2025 року, оформлені у вигляді довідок.
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що вказані довідки не можуть бути предметом оскарження в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливлює розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання правової природи довідки про результати проведення повної перевірки декларації суб`єкта декларування, яка містить висновки щодо виявлення у декларації недостовірних відомостей суб`єкта декларування, зокрема в аспекті її віднесення до індивідуальних актів суб`єктів владних повноважень та можливості її оскарження в порядку адміністративного судочинства, вже було предметом неодноразового розгляду Верховного Суду.
Зокрема, у постановах від 23.11.2023 у справі №520/25012/21 та від 19.02.2026 у справі №160/30949/24 Верховний Суд сформував правовий підхід, відповідно до якого існують виключні випадки, за наявності яких складена НАЗК довідка про результати проведення повної перевірки декларації суб`єкта декларування, не може бути оскаржена до адміністративного суду, а саме у разі виявлення в діях декларанта ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, або здійснення у зв`язку з цим уповноваженим органом відповідного провадження щодо притягнення особи до юридичної відповідальності.
Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.07.2026 у справі №420/3078/25 відступили від правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №520/25012/21 та від 19.02.2026 у справі №160/30949/24 сформувавши наступні правові висновки:
1. Складена НАЗК за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування довідка є результатом реалізації публічно-владних управлінських функцій у сфері антикорупційного контролю та має ознаки індивідуального акта, у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 та пункту 1 частини першої статті 19 КАС України. Така довідка безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси й обов`язки суб`єкта декларування, зокрема покладає обов`язок подати виправлену декларацію, створює репутаційні наслідки, може впливати на проходження публічної служби, кадрові рішення та ініціювати подальші форми юридичної відповідальності.
Отже, з огляду на її правову природу як індивідуального акта суб`єкта владних повноважень та відсутність спеціального порядку судового контролю за законністю дій НАЗК при здійсненні повної перевірки декларації, така довідка може бути самостійним предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства на предмет її відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
2. Сам факт наявності кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язаних з результатами проведеної НАЗК повної перевірки декларації особи та складання довідки НАЗК, не змінює правової природи такої довідки і не позбавляє її статусу індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, та, з урахуванням частини вимог пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, зобов`язує адміністративні суди здійснювати контроль за законністю адміністративних актів НАЗК.
3. Межами розгляду справи у адміністративному суді є з`ясування того, чи були дії (рішення) НАЗК правомірними у реалізації владних управлінських функцій та чи відповідає довідка за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та процедурної справедливості в аспекті критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України. Саме тому конкуренція судових юрисдикцій у такому випадку - відсутня, оскільки в межах кожної з них здійснюється захист різних прав та вирішуються різні юридичні питання.
Також Верховний Суд у вказаній справі зазначив про те, що помилково вважати, що якщо довідка стала частиною матеріалів кримінального провадження, то вона не може бути предметом оскарження до адміністративного суду, оскільки на неї, відповідно до приписів статті 222 КПК України розповсюджується особливий режим доступу (недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування), оскільки такий підхід ґрунтується на ототожненні довідки НАЗК з доказами, отриманими або створеними безпосередньо в межах досудового розслідування, натомість довідка є результатом самостійної контрольної процедури, що здійснюється НАЗК у межах реалізації його владних управлінських функцій поза межами кримінального провадження.
Факт долучення довідки НАЗК до матеріалів кримінального провадження (як додаток до обґрунтованого висновку) сам по собі не означає автоматичного поширення на її зміст режиму, передбаченого статтею 222 КПК України; така довідка підлягає оприлюдненню на офіційному вебсайті НАЗК, тобто за правовою природою вона є документом, що містить публічну інформацію з моменту її затвердження, водночас факт долучення документа до матеріалів кримінального провадження не нівелює такої його юридичної властивості.
Отже, з урахуванням актуального висновку Верховного Суду у справі № 420/3078/25, наявність кримінального провадження, предметом якого є обставини, встановлені НАЗК під час повної перевірки декларації, сама по собі не є правовою підставою для позбавлення особи можливості оскаржити відповідну довідку в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи відповідача в цій частині.
Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження представника Національного агентства з питань запобігання корупції про те, що доводи апеляційної скарги не пов`язані з мотивами ухвалення постанови Верховного Суду від 03.07.2026 у справі №420/3078/25, оскільки визначальним в цій постанові є встановлення визначення права особи на оскарження довідки НАЗК в порядку адміністративного судочинства, оскільки така безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси й обов`язки суб`єкта декларування, про що наголошував апелянт, звертаючись до суду апеляційної інстанції зі скаргою.
Застосовуючи наведені правові висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції констатує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям відповідачем спірних довідок в процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і такі довідки стосуються прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, тому суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність адміністративної юрисдикції щодо цього спору та помилково закрив провадження у справі.
Інші доводи апеляційної скарги, зважаючи на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, для визначення юрисдикції спору визначального значення не мають, а тому колегією суддів не досліджуються.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 по справі №440/16843/25 скасувати. 
Справу №440/16843/25 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | К.В. Мінаєва
Судді | | І.М. Ральченко   В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 11.09.2026 року.