ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 280/1210/26

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Добродняк І.Ю., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року (суддя Татаринов Дмитро Вікторович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбачену абзацом другим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбачену на підставі абзацу другого пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року позов задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що в зв`язку з тим, що позивач після оголошення воєнного стану, а саме з 26.02.2022, був призваний та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , в архіві якою зберігались документи щодо підтвердження документальних підстав безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, а також наявність або відсутність фактів притягнення позивача до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, а архів цієї військової частини був частково знищений в результаті бойових дій та до Військової частини НОМЕР_1 переданий не в повному обсязі, тому для документального підтвердження первинними документами періоди участі у бойових діях позивача є певні об`єктивні труднощі, подолання яких потребує додаткового часу. Після збору всіх необхідних документів та розгляду питання щодо наявності підстав для виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн позивачу Комісією буде прийнято відповідне рішення, яке буде доведено до позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що позивач відповідає всім вимогам для набуття права на винагороду. Зазначає, що відповідач виправдовує свою бездіяльність процедурою, але не надає доказів того, що він хоча б намагався її дотриматися. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, сторонами не заперечується, що   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу під час мобілізації 25 лютого 2022 року під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64 (пункт 11 військового квитка).
Згідно з довідкою про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 14 грудня 2025 року № 1559/24994, у період з 02 квітня 2022 року по 17 червня 2022 року, з 18 червня 2022 року по 18 вересня 2022 року, з 24 вересня 2022 року по 23 січня 2023 року, з 03 лютого 2023 року по 23 квітня 2023 року, з 29 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року, з 31 травня 2023 року по 05 серпня 2023 року позивач брав безпосередню участь у бойових діях, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягся. Всього брав безпосередню участь в бойових діях 636 днів. 
Вважаючи, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату позивачу одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до постанови КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновка суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Пункту 4 Постанови № 153 установлено, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем дотримані визначені Постановою № 153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, оскільки: 1) станом на 13 лютого 2025 року позивач прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) дотепер проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 ; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно не менше шести місяців; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення.
У цій справі відповідач, не заперечуючи право позивача на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, зазначає, що на даний час неможливо в повній мірі встановити всі обставини, а тому розгляд питання щодо виплати позивачу винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153, знаходиться на розгляді Комісії, повний комплект документів для вирішення питання щодо виплати позивачу винагороди передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 буде розглянуто на наступному засіданні Комісії, яке відбудеться 15.04.2026, у зв`язку з чим апелянт вважає, що до прийняття Комісією відповідного рішення звернення з цим позовом передчасне. 
Суд апеляційної інстанції не вважає такі доводи обґрунтованими, адже звертаючись до суду з апеляційною скаргою в травні 2026 року, відповідачем не надано будь-яких доказів, що документи позивача знаходяться на розгляді Комісії, як і не надано результатів прийнятого Комісією рішення, яке зі слів відповідача мало відбутися 15.04.2026.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбачену абзацом другим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року в адміністративній справі № 280/1210/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 28 серпня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 28 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк