Справа № 727/5172/26 
Провадження № 2/727/2053/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці 
в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Довженко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кому-нального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором реструктуризації боргу,-
встановив:
Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 13 888,40 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між КП «Чернівецьке тролейбусне управ-ління» (балансоутримувач) та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір № 92/1 про відшкодування витрат балансоутримувача на утри-мання орендованого нерухомого майна та відшкодування плати за землю, за умовами якого орендар зобов`язався щомісяця відшкодовувати балансоутримувачу плату за ви-користання землі та амортизаційні відрахування за обладнання, передане в орендне користування, а також оплачувати вартість спожитих комунальних послуг (електро-енергії, водопостачання та водовідведення) згідно з показниками лічильників за дію-чими тарифами.
Унаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за вка-заним договором утворилася заборгованість, у зв`язку з чим 05 березня 2025 року між сторонами було укладено договір № 03/02 про реструктуризацію боргу в сумі 34 721,12 грн..
Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача погашена частково та становить 13 888,40 грн., що підтверджується актом звірки взаємних роз-рахунків від 27.02.2026 року.
16 березня 2026 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 16.03. 2026 року № 578 разом з оригіналом акта звірки взаємних розрахунків від 27.02.2026 року з вимогою у 15-денний строк підписати акт звірки та погасити заборгованість. Проте відповідач заборгованість не погасила, відповіді на претензію не надала.
Позивач також зазначає, що 14.12.2024 до Єдиного державного реєстру юридич-них осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесено запис № 200 0380060002018140 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 на підставі власного рішення, однак припи-нення підприємницької діяльності не припиняє зобов`язань, що виникли з укладених нею договорів.
З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13 888,40 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 травня 2026 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та доданих до неї до-кументів надіслано відповідачу в порядку, встановленому ЦПК України.
Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подала, за-перечень проти позову та доказів на їх підтвердження суду не надала.
Відповідач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування су-дового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювало-ся.
Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у вста-новлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріа-лами.
Судом встановлено, що між КП «Чернівецьке тролейбусне управління», з однієї сторони, та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладено договір № 92/1 про відшкодування витрат на утримання майна, укладений на виконання п. 4.1.9 і п. 4.1.10 договору оренди нерухомого майна від 30 травня 2014 ро-ку №104/к, укладеного між орендарем та департаментом економіки Чернівецької місь-кої ради, щодо оренди нерухомого майна площею 18,4 кв.м, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 .
За умовами п. 1.1 договору орендар щомісяця відшкодовує балансоутримувачу плату за використання землі та амортизаційні відрахування за обладнання, передане в орендне користування. Згідно з п. 1.2 договору орендар зобов`язався щомісяця оплачу-вати балансоутримувачу вартість комунальних послуг (електроенергії, водопостачання та водовідведення) згідно з показниками лічильників за діючими тарифами, вклю-чаючи ПДВ. Пунктом 2.1 договору встановлено, що плату, визначену п.п. 1.1, 1.2 до-говору, орендар перераховує на розрахунковий рахунок або сплачує в касу балансо-утримувача до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 3.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Унаслідок неналежного виконання відповідачем зазначених грошових зобов`я-зань утворилася заборгованість, розмір якої сторони узгодили, уклавши 05 березня 2025 року договір № 03/02 про реструктуризацію боргу в сумі 34 721,12 грн..
Актом звірки взаємних розрахунків від 27.02.2026 року підтверджується наяв-ність непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 13 888,40 грн..
16.03.2026 позивач надіслав відповідачу претензію від 16.03.2026 року № 578 з вимогою погасити заборгованість, що підтверджується квитанцією про відправлення та трекінгом поштового відправлення. Доказів погашення заборгованості повністю або частково відповідач суду не надала.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань 14.12.2024 внесено запис № 20003800 60002018140 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізич-ної особи – підприємця ОСОБА_1 на підставі власного рішення.
Спір виник щодо виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати уз-годженої сторонами суми заборгованості.
Щодо юрисдикції спору суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з ци-вільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Станом на день пред`яв-лення позову відповідач статусу фізичної особи – підприємця не має, оскільки її під-приємницьку діяльність припинено 14.12.2024, а отже вона не є суб`єктом господа-рювання і позовні вимоги пред`явлені до неї як до фізичної особи.
При цьому припинення підприємницької діяльності фізичної особи не є підста-вою для припинення зобов`язань, що виникли за укладеними нею договорами. Такі зо-бов`язання залишаються за фізичною особою, оскільки вона не перестає існувати, а фі-зична особа – підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з під-приємницькою діяльністю, усім своїм майном (правовий висновок, викладений у по-станові Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі № 6-125цс13).
За таких обставин суд доходить висновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Щодо суті спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів.
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сто-рона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утрима-тися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обо-в`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обо-в`язків.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо-давства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або од-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконан-ня).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, вста-новлений договором або законом.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, прове-деним належним чином.
Судом встановлено, що відповідач узяті на себе за договором зобов`язання на-лежним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої сторони узгодили при укладенні договору про реструктуризацію боргу від 05.03.2025 № 03/02 та який станом на 27.02.2026 становить 13 888,40 грн..
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.ст. 76–80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Надані позивачем докази – договір №92/1 про відшкодування витрат на утри-мання майна, договір про реструктуризацію боргу від 05.03.2025 № 03/02, акт звірки взаємних розрахунків від 27.02.2026, претензія від 16.03.2026 № 578 з доказами її на-правлення – суд оцінює як належні, допустимі, достовірні та у своїй сукупності до-статні для висновку про обґрунтованість заявлених вимог.
Відповідач розмір заборгованості не оспорила, доказів її погашення або контррозрахунку суду не надала, відзиву на позов не подала.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 13 888,40 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76–81, 89, 141, 178, 258, 259, 263–265, 268, 273, 274–279, 354 ЦПК України, суд –
ухвалив: 
Позов комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором реструктуризації боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" заборгованість за договором №03/02 від 05 бе-резня 2025 року про реструктуризацію боргу в сумі 13 888 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" судовий збір в розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апе-ляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його прого-лошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну части-ну судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судово-го рішення.
Повний текст рішення складено 08 липня 2026 року.

Суддя: О.Є.Терещенко