Справа №949/1406/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
17 липня 2026 року         м. Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Довбиш, Житомирської обл. Звягельський р-н. Транспортна 1А, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,  посада - ІНФОРМАЦІЯ_5 , начальник відділення зв`язку відділення зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), у званні солдат сержант,
за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, ОСОБА_1 роз`яснені,
В С Т А Н О В И В:

13 липня 2026 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №335706 від 26 травня 2026 року вбачається, що 26 травня 2026 року під час несення служби в прикордонному наряді «ЧгКСП» начальник відділення зв ’язку відділення зв ’язку ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) штаб - сержант ОСОБА_1 не здійснив контроль за особовим складом, що призвело до вживання алкогольних напоїв військовослужбовця під час несення служби, що проявилося у свідомому порушенні правил несення прикордонної служби, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 cт. 172-18 КУпАП.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.
За змістом частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. 
На розгляді справи у суді ОСОБА_1 надав пояснення, що під час несення служби в прикордонному наряді «ЧгКСП» у нього не має можливості прослідкувати з всіма військовослужбовцями під час несення ними служби. А ОСОБА_2 , який вживав алкогольні напої під час несення служби 26.05.2026, приблизно о 15:00 отримав наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ПС» (БпЛА), саме від заступника начальника з бойової та спеціальної підготовки ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) старшого лейтенанта ОСОБА_3 . ОСОБА_4 не доповів йому, що вибув на кордон виконувати наказ ОСОБА_5 і тому, як зазнавич ОСОБА_1 , він не міг здійснити контроль за його діями. Пояснення ОСОБА_6 додані до матеріалів справи.
Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повно й об`єктивно дослідивши обставини адміністративного правопорушення та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, ч.2 ст.172-18 КУпАП передбачає, що порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Як визначено ст. 1 Закону України "Про оборону України" та ст.ст. 1, 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в України настав особливий період. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений. Крім того, відповідно до Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 з подальшими змінами, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи у суді не завершився.
Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.
Відповідно до витягу з книги обліку особового складу ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Отже, доказами по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №335706 від 26.05.2026 року, поясненням ОСОБА_1 , а також поясненням ОСОБА_6 , витягом з розділу ІІ Журналу бойових дій в період 25.05.2026 по 26.05.2026, що містяться в матеріалах справи.
Отже, на переконання суду, вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
За таких підстав, зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні усі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, а його вину у вчиненні даного правопорушення доведено повністю.
Вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд бере до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до даного складу адміністративного правопорушення положень ст. 22 КУпАП закон не містить.
Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника:, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому. Обставин, передбачених ст.34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, при яких було вчинене адміністративне правопорушення, враховуючи дані про особу винного ОСОБА_1 , який позитивно характеризується, ступінь вини останнього у вчиненому правопорушенні, його відношення до вчиненого, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ним правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що відповідно до ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-18 КУпАП, оголосивши усне зауваження.
Відповідно до ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.
Керуючись статтями 7, 22, 280, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.
Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького 
районного суду         Отупор К.М.