ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6264/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Золотарьової Я.С., Фещенко Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Рибалки Г.Д.
представники:
від скаржника: Ганчева С.Г. (представник);
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 (повне рішення складено 25.05.2026), суддя Татарчук В.О.
у справі №904/6264/25
за позовом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, м. Підгородне
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс", Дніпропетровська обл., м. Кам`янське
про стягнення заборгованості

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.03.2026) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 9241372,34грн, з якої: 8053435,45грн невикористаної суми авансу, 1187936,89грн пені за несвоєчасне повернення авансу. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №41 від 09.05.2025 в частині своєчасного повернення сум невикористаного авансового платежу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 позовні вимоги Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.03.2026) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 9241372,34грн, з якої: 8053435,45грн невикористаної суми авансу, 1187936,89грн пені за несвоєчасне повернення авансу задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" на користь Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 8053435,45грн - невикористаної суми авансу, 1187936,89грн - пені за несвоєчасне повернення авансу та 110896,48грн - витрат по сплаті судового збору.
Судове рішення мотивоване тим, відповідач не надав доказів повернення позивачу авансу в сумі 8053435,45грн або документів, які б підтверджували його використання, тому, за таких обставин, суд першої інстанції вирішив, що вимога позивача про стягнення з відповідача авансу в сумі 8053435,45грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з ухвалою суду, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Будсервіс» (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.03.2026) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 9 241 372,34 грн, з якої: 8 053 435,45 грн невикористаної суми авансу, 1 187 936,89 грн пені за несвоєчасне повернення авансу - відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції, зокрема:
- неповно з`ясувано обставини фактичного використання авансу;
- без достатніх доказів визнано встановленою обставину наявності невикористаного авансу у сумі 8 053 435,45 грн;
- помилково ототожнено непідписання замовником частини актів із невикористанням авансу;
- не досліджено належним чином докази відповідача щодо виконання робіт і придбання устаткування;
- не надано належної оцінки причинам зупинення будівельних робіт;
- не враховано недоліки проєктно-кошторисної документації, за забезпечення якої відповідав замовник;
- неправильно застосовано пункт 12.2 договору №41;
- безпідставно визнано наявність підстав для стягнення пені;
- порушено статті 73– 79, 86, 236, 237, 238 ГПК України щодо доказування, оцінки доказів, законності та обґрунтованості судового рішення.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 01.07.2026 відзиві на апеляційну скаргу Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції Позивач зазначає, що Підрядником на підтвердження використання авансу надані акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 за вересень 2025 року, № 2 за вересень 2025 року, акт № 3 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт № 4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року, акт № 5 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт № 6 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року. Загальна сума виконаних будівельних робіт та використаного авансу станом на 17 вересня 2025 року становила 7 032 704, 55 грн., невикористана сума авансу на цю дату - 8 053 435,45 грн.
Також Позивач у поданому відзиві звертає увагу на те, що Відповідач не подавав акт виконаних робіт, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт вартості устаткування Замовнику на суму 15 086 140 грн., та, відповідно, відповідачем не долучено доказів направлення позивачу вказаних документів на зазначену суму, такі докази не знайшлись і під час судового розгляду справи.
Окремо міська рада зауважує, що твердження відповідача про відмову позивача від підписання актів без надання письмової відмови у їх прийнятті не ґрунтується на доказах, оскільки акти виконаних робіт, які подані Підрядником 15.09.2025 підписані сторонами договору - повністю оплачені Замовником. Окрім іншого Позивач вважає, що відповідач не довів факту використання ним попередньої оплати на всю суму 15 086 140 грн.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Фещенко Ю.В., Золотарьова Я.С.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25 залишено без руху.
19.06.2026 через систему “Електронний суд” від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Україна-Будсервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 15.07.2026.
29.06.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Скаржника надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
01.07.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
09.05.2025 між Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області (далі – замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" (далі – підрядник, відповідач) укладено договір №41 (далі – договір).
Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до проектної документації та умов цього договору виконати роботи з будівництва захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область Дніпровський район на об`єкті.
Відповідно до пункту 1.2 договору Об`єкт: Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район. Місце розташування Об`єкта: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Спаське, вул. Козинця, 74Б.
Договірна ціна складає:
а) Сума без ПДВ: 42077194,89грн
б) ПДВ у сумі 8415438,98грн
Разом (сума рядків а і б): 50492633,87грн (пункт 3.1 договору).
Джерела фінансування:
державний бюджет – 40394107,10грн.
місцевий бюджет – 10098526,77грн.
Джерело співфінансування з державного бюджету забезпечено завдяки реалізації інструменту Європейського Союзу – Ukraine Facility.
Договірна ціна є додатком (Додаток №1) до цього Договору.
Договірна ціна за цим договором визначається сторонами як динамічна та може коригуватися в процесі виконання робіт відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням пункту 19 "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" (далі – Особливості), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (пункт 3.1 договору).
Згідно з пунктом 12.1 договору оплата за підряд відбувається шляхом попередньої оплати (авансу) і поточних платежів. Проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (форми – КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми – КБ-3), та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання і рахунку на оплату. Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми – КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми – КБ-3), акти приймання-передачі обладнання підписуються Замовником за наявності у нього всіх необхідних виконавчих документів. Підрядник надає разом із формами КБ-2в, КБ-3 (у 2-х примірниках) замовнику на паперових і магнітних носіях документи, що підтверджують виконання робіт, всю необхідну виконавчу документацію (сертифікати на застосовані матеріали, паспорти на конструкції та обладнання, акти на приховані роботи, документи, що підтверджують фактичні витрати на відрядження, та ін.), відомості ресурсів, яка підписана головним бухгалтером або керівником підприємства та підтверджена печаткою, а також реєстр накладних застосованих матеріалів і устаткування із зазначенням вартості, завірений підписом керівника і печаткою.
Приписами пункту 12.2 договору встановлено, що замовник здійснює попередню оплату (аванс) з урахуванням вимог постанови Кабінету міністрів України від 04 грудня 2019 року №1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" у розмірі не більше ніж 30 відсотків від вартості річного обсягу робіт і строк не більше 90 календарних днів на небюджетні рахунки, відкриті на ім`я підрядника в органах Державної казначейської служби у встановленому законодавством порядку. По завершенні 90 календарних днів невикористані суми авансу повертаються Замовнику. У разі несвоєчасного повернення авансу замовником застосовуються штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки від суми неповерненого авансу за кожен день прострочення. Кількість платежів попередньої оплати може складати декілька платежів, що в сумі не перевищують 30 відсотків від вартості річного обсягу робіт.
У пункті 13.1 договору сторони погодили, що приймання-передача закінчених робіт буде здійснюватися відповідно до вимог загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію. Строк приймання-передачі виконаних робіт становить 7 робочих днів
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання сторонами відповідно до пункту 1.3 цього договору і діє до 31.12.2025 року, а у частині виконання зобов`язань сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку на роботу (пункт 18.1 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Між сторонами укладено Додаток №1 (договірна ціна), Додаток №2 (календарний графік виконання робіт), Додаток №3 (план фінансування робіт), Додаток №4 (ціни на матеріальні ресурси) до договору (а.с. 25-зворотній аркуш 40 том 1).
На виконання договору замовник сплатив на користь підрядника аванс у загальній сумі 15086140,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №809 від 18.06.2025, №810 від 18.06.2025 (а.с. 47 ,48 том 1).
Як зазначає позивач, підрядником на підтвердження використання авансу надані акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2025 року, №2 за вересень 2025 року, акт №3 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року, акт №5 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт №6 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року. Загальна сума виконаних будівельних робіт та використаного авансу станом на 17.09.2025 становила 7032704,55грн, невикористана сума авансу на цю дату - 8053435,45грн.
З метою досудового врегулювання питання щодо повернення сплаченого за договором авансу позивачем була направлена на адресу відповідача вимога №3595 від 29.10.2025 про сплату штрафних санкцій. Підрядник авансу замовнику не повернув, штрафні санкції не сплатив (а.с. 44-46 том 1).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правовідносини сторін у цій справи характерні для договору будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Частиною четвертою статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
За приписом частини другої статті 854 цього Кодексу підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
За наданими позивачем доказами позивач-замовник відповідно до умов договору перерахував відповідачу-підряднику аванс у загальній сумі 15086140,00грн за виконання робіт на наведеному об`єкті. 
Частиною першою статті 839 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статей 843, 846 цього Кодексу у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та умов пункту 12.2 договору відповідач повинен був повернути невикористані суми авансу 17.09.2025, прострочення з 18.09.2025.
За частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписом частини другої статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства аванс не виконує забезпечувальної функції, а є грошовою сумою, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). При цьому, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.
Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.10.2025 листом №3595 від 29.10.2025 повідомив відповідача необхідність повернення авансу в сумі 8 053 435,45 грн, сплаченого на його виконання, а також суми штрафних санкцій.
Як вже було встановлено, замовником 18.06.2025 здійснено попередню оплату (аванс) на рахунки Підрядника. Сума авансу становила 15 086 140 грн. За умовами договору 90 календарних днів розраховується після одержання авансу.
Останній день строку встановленого в 90 календарних днів припадає на 17.09.2025, аванс повинен бути використаний до цієї дати або необхідно повернути невикористані кошти авансу Замовнику.
З матеріалів справи вбачається, що Підрядником на підтвердження використання авансу надані акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 за вересень 2025 року, № 2 за вересень 2025 року, акт № 3 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт № 4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року, акт № 5 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт № 6 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року. 
Загальна сума виконаних будівельних робіт та використаного авансу станом на 17 вересня 2025 року становила 7 032 704, 55 грн., невикористана сума авансу на цю дату - 8 053 435,45 грн.
В той же час, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Підрядником не повернуті невикористані суми авансу та не надані належні докази підтвердження використання авансу.
В свою чергу, основним зобов`язанням Підрядника є виконання ycix передбачених договором будівельних робіт та обов`язок звітувати перед замовником щодо фактичного використання суми авансу i, у разі не відпрацювання такої суми, повернути замовнику сплачені як аванс грошові кошти. ТОВ «Україна-Будсервіс» не виконали своїх договірних зобов`язань не використавши в строк 90 календарних днів надану суму авансу та не повернувши невикористану суму на розрахункові рахунки міської ради.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення Позивачу (Замовнику) Підрядником акту виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акта вартості устаткування Замовнику на суму 15 086 140 грн.
В той же час, Відповідачем 15.09.2025 (вхідний № 1742) надані позивачу акти виконаних робіт №1, 2, 3 до Договору № 41. Ці акти оплачені позивачем та долучені до матеріалів позовної заяви. Докази отримання та опрацювання актів виконаних робіт надані Позивачем та досліджені судом під час розгляду справи.
Апеляційний суд зауважує, що твердження Скаржника про відмову позивача від підписання актів виконаних робіт та придбання устаткування на всю суму авансу без надання письмової відмови у їх прийнятті не знаходить свого підтвердження та не ґрунтується на належних та допустимих доказах.
Окремо колегія суддів вважає, що відповідач не довів факту використання ним попередньої оплати на всю суму 15 086 140 грн.
Комплекс доказів, про які зазначає Скаржник у своїй скарзі зводиться до актів виконаних робіт на суму 15 086 140 грн. без підтвердження надання їх Замовнику; договори відповідального зберігання не підтверджують позицію відповідача - меблі та устаткування: нари металеві двоярусні одинарні для сховищ в кількості 37 штук та ліжка дитячі 3-х ярусні в кількості 20 штук відображені в акті № 3 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт; генератор відображений в акті № 5 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт. Меблі та устаткування входять в загальну суму 7 032 704, 55 грн. підтвердженого використаного авансу та оплачені позивачем в повному обсязі.
Враховуючи зазначене, колегія апеляційного господарського суду відхиляє доводи Скаржника в цій частині та погоджується з тим, що факт невикористання авансу судом першої інстанції встановлено правильно шляхом оцінки наданих сторонами доказів, у їх сукупності та взаємозв`язку. Скаржник у заявленій позиції в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не обґрунтував належними та допустимими доказами свою позицію.
Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції мав оцінити докази відповідача не ізольовано, а у сукупності, з урахуванням стандарту вірогідності доказів.
Натомість, на думку ТОВ "Україна-Будсервіс", суд фактично обмежився висновком про неповернення авансу, не встановивши, чи не було це наслідком неналежного виконання замовником свого обов`язку щодо забезпечення будівництва належною проєктно-кошторисною документацією. Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи не містяться належні докази повідомлення Відповідачем Позивача про існуючі недоліки.
Як вже було визначено апеляційним судом, граничною датою використання авансу або його повернення є 17.09.2025. Документи, що долучені до відзиву, як обґрунтування неможливості виконання відповідачем робіт датовані після 17.09.2025.
Колегія суддів звертає увагу на те, що лист позивача на адресу відповідача датований 17.10.2025, лист ТОВ «Проєктна експертиза» позивачу датований 05.11.2025, протокол робочої наради від 22.10.2025. В той же час необхідність коригування проектної документації по будівництву виявлена після 22.10.2025 ТОВ «Проєктна експертиза», що відображено в листі від 05.11.2025.
25.12.2025 після проведення робочої наради та вивчення питання авторським наглядом ТОВ «Проєктна експертиза», виконавчим комітетом міської ради прийнято рішення про погодження коригування проєктно-кошторисної документації по об`єкту «Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район».
Окремо апеляційний суд враховує, що відповідач надіслав повідомлення позивачу про неможливість подальшого виконання робіт лише 30.12.2025, однак доказів повернення невикористаних коштів авансу не надано.
31.12.2025 між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2026. За всіх описаних вище обставин, належною поведінкою відповідача Підрядника повинно бути повідомлення позивача Замовника про неможливість виконання робіт та повернення невикористаних сум авансу по завершенні 90 календарних днів, що відповідає вимогам пункту 12.2 Договору № 41.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Колегія суддів зауважує, що статтею 86 ГПК України чітко визначено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В свою чергу, Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів виснує про те, що Відповідачем не доведені обставини, що виключають його відповідальність за умовами Договору № 41.
З огляду на викладене всі інші доводи та міркування учасників судового процесу прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів відхиляє твердження Скаржника та вважає, що судом першої інстанції було належним чином дотримано норми процесуального права. 
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача авансу на суму 8 053 435, 45 грн правомірною та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені згідно з пунктом 12.2 договору в загальному розмірі 1187936,89грн за період з 18.09.2025 по 11.03.2026.
За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами пункту 12.2 договору, зокрема, у разі несвоєчасного повернення авансу замовником застосовуються штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки від суми неповерненого авансу за кожен день прострочення. 
Заявлена позивачем пеня розрахована у загальній сумі 1 187 936, 89грн за загальний період з 18.09.2025 по 11.03.2026.
Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені порушень умов договору та чинного законодавства апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, колегія суду вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 23.07.2026.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Я.С. Золотарьова

Суддя Ю.В. Фещенко