Справа № 357/6399/26
Провадження № 2/357/5499/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )
23 липня 2026 року місто Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання – Шлейко О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
В С Т А Н О В И В :
17.04.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з даним мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на її користь на дочку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2023 і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС, однак відповідач аліменти не сплачує, тому утворилася заборгованість. Тому, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі 90628,34 грн, відповідно до ст. 194, ст. 196 СК України.
20.04.2026 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.05.2026 – 16:00.
20.05.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 10.07.2026-09:00, згідно п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України.
10.07.2026 позивач подала до суду заяву, у порядку ст. 49 ЦПК України, у якій просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі 94069,14 грн, за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року.
10.07.2026 судом постановлено ухвали, які занесені до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог та про відкладення судового засідання на 23.07.2026-12:00.
23.07.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст.280-281 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у томі числі через оголошення на офіційному веб – сайті судової влади України, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 31 жовтня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2022 року, у справі № 357/7196/22, яке набрало законної сили 11.11.2022, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024, яке набрало законної сили 27.02.2024, у справі № 357/14470/23, провадження №2/357/835/24, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2023 і до повноліття дитини.
Також, встановлено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управляння Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист у справі № 357/14470/23, провадження №2/357/835/24, на підставі якого відкрито ВП № 74341146, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2023 і до повноліття дитини, та станом на 01.01.2026 заборгованість зі сплати аліментів становить 94069,14 грн, за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року включно.
Вказані обставини підтверджено матеріалами справи: копією паспорта позивача, Відомостями Білоцерківської міської ради від 26.03.2026 за № 15.2-03/1115 про зареєстрований у житловому приміщенні осіб, листом Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області від 24.03.2026 за № 70303 з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, копією рішення суду від 26.01.2024 у справі № 357/14470/23, провадження №2/357/835/24 та інформацією з ДРСР.
З Відповіді № 2625961 від 20.04.2026 з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 28.04.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30 травня 2023 року знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно інформації Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 30.04.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Стрийському районі Львівської області зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, відповідач зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на дочку щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання.
Як встановлено судом, відповідач був обізнаний про вказані зобов`язання та йому відомо про відкрите виконавче провадження, адже як вбачається з розрахунку заборгованості ним сплачувалися аліменти у період з квітня 2024 року по травень 2025 року, однак, зобов`язання щодо сплати аліментів у повному обсязі ним не виконувалися, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Як роз`яснено Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21): «стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».
Що стосується даного спору, то відповідач не довів як відсутність своєї вини у виникненні заборгованості по аліментах, так і вжиття ним заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідач заперечень проти позову та відповідних доказів у підтвердження обставин, зокрема що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, до суду не подав, тому позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період.
Суд, при розрахунку пені приймає до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом, що наявний у матеріалах виконавчого провадження № 74341146, який на момент розгляду справи є дійсним, та з якого вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року включно, становить 94069,14 грн, та перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з урахуванням положення ст. 196 СК України, згідно якого позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 94069,14 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 7, 180, 181 -184, 141, 150, 192,196 СК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258 -259, 265, 268, 274-279, 280-284, 354 – 355 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року включно, у розмірі 94069,14 грн (дев`яносто чотири тисячі шістдесят дев`ять гривень 14 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 / АДРЕСА_5 .
Рішення складено 23.07.2026. 
Суддя: | О. В. Бондаренко