ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/2744/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/2744/26
за позовом: Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, 1, код ЄДРПОУ 26597691) 
до відповідача: Приватного підприємства “ТЕХНОКОМ” (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 30, код ЄДРПОУ 23218517) 
за третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, ідентифікаційний код юридичної особи: 45839467)
про стягнення 328 765,47грн.

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства “ТЕХНОКОМ” про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:50:005:0106, загальною площею 0,6022 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 111 в загальному розмірі 328 765,47грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.07.2026р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2744/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. Крім того, відповідною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Згідно ч.5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Пунктом 5.8 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 у справі №761/21436/20.
У пункті 5.6. Положення про ЄСІТС визначено, що користувач ЄСІТС - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.
Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).
Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.
Таким чином, особи, які зареєстровані в ЄСІТС, мають змогу знайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки всі внесені до автоматизованої системи діловодства судів документи та повідомлення по справі надсилаються до Електронних кабінетів користувачів в автоматичному порядку.
Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідач – Приватне підприємство “ТЕХНОКОМ” є користувачем ЄСІТС, зареєстрований в “Електронному суді” та має власний “кабінет” в “Електронному суді”.
Так, згідно Довідки суду про доставку електронного документа від 07.07.2026р. “Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (спрощене)" від 06.07.2026 по справі №916/2744/26 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Приватному підприємству “ТЕХНОКОМ” в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 06.07.26р о 20:00.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Таким чином, Приватне підприємство “ТЕХНОКОМ” повідомлено про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.
Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
17.07.2026р. за вх. №25189/26 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно якої остання позовні вимоги Одеської міської ради підтримує та просить суд їх задовольнити. 
У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.
Як вказує позивач, 22.10.2020 р. між Одеською міською радою та Приватним підприємством «ТЕХНОКОМ» (далі – ПП «ТЕХНОКОМ») укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5110137600:50:005:0106, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 111, загальною площею 0,6022 га, до реалізації планувальних рішень території, для експлуатації та обслуговування адміністративно-складських будівель, строком на 15 років (далі – Договір).
Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В. 22.10.2020 р. та зареєстрований в реєстрі за № 208.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.04.2026 р. НВ-9963656482026 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 18.10.2019 р.
Згідно із п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,6022 га, у тому числі по угіддях: – землі під соціально-культурними об`єктами – 0,6022 га.
Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, що належить Орендарю, право власності на який зареєстровано 22.05.2008 р. Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису: 1506 в книзі 77неж-28, реєстраційний номер: 23225664, на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2008 р. та ухвали Господарського суду Одеської області від 25.02.2008 р. у справі № 22/387-07-9055.
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.05.2026 р. № 475283029 право власності на об`єкт нерухомого майна – нежилі будівлі загальною площею 1 633,2 кв.м зареєстровано за ПП «ТЕХНОКОМ» 13.05.2008р. на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2008 р. та ухвали Господарського суду Одеської області від 25.02.2008 р. у справі № 22/387-07-9055.
Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням ПП «ТЕХНОКОМ» умов укладеного між сторонами Договору в частині повної та своєчасної сплати орендної плати Одеська міська рада вже зверталась до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.01.2024 р. по 31.07.2024 р.
Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 р. у справі № 916/1760/25, яке набрало законної сили 30.09.2025 р., позовну заяву Одеської міської ради задоволено, вирішено стягнути з ПП «ТЕХНОКОМ» заборгованість за Договором у розмірі 146 674,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 584,68 грн, 3 % річних у розмірі 3 486,94 грн та пеню у розмірі 18 610,07 грн.
Втім, як зазначає позивач з серпня 2024р. ПП «ТЕХНОКОМ» не виконує обов`язки за Договором щодо сплати орендної плати, у зв`язку із чим у останнього за період з 01.08.2024р. по 03.12.2024р. утворилась заборгованість в сумі 277 589,23грн.
Згідно з п. 4.1 договору , орендна плата за земельну ділянку площею 0,6022 га розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 319 922,45 грн.
Відповідно до п. 4.2 розмір орендної плати встановлюється згідно з рішеннями Одеської міської ради, відповідно до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах, передбачених законодавством.
Положеннями п. 4.3 встановлено, що орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 земельна ділянка передається в оренду ПП «ТЕХНОКОМ» для експлуатації та обслуговування адміністративно- складських будівель, категорія земель за основним цільовим призначенням – землі житлової та громадської забудови.
Позивач вказує, що згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 21.03.2024 р. № НВ-5100534882024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:50:005:0106 складає 16 261 920,70грн. Орендна плата за 2024 р. розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 813 096,04 грн., 813 096,04 грн/12 міс.= 67 758,00 грн (щомісячно).
Окрім того, як зазначає позивач Департаментом архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради зазначено про те, що станом на 01.08.2024 р. заборгованість стягується згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 р. № 916/1760/25. При цьому, платіж у сумі 320 495,20 грн враховано в рахунок сплати за період з 01.01.2024 р. по 31.07.2024 р.
Отже, неотримана плата за землю за період з 01.08.2024р. по 03.12.2024р. становить 277 589,23 грн.
Відповідно до п. 4.4. договору, орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.
П.п. 9.1.2. п. 9.1 розділу 9 зазначеного договору, передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Як зазначає позивач, Приватним підприємство «ТЕХНОКОМ» порушуючи умови договору оренди, не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою площею 1 633,2кв.м., що прямо суперечить положенням ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 21 Закону України „Про оренду землі”.
Департаментом архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської на адресу відповідача – ПП «ТЕХНОКОМ» було направлено претензію від 29.10.2025 р. № 01-12/1090 щодо необхідності сплати заборгованості за Договором. Проте відповідна претензія була залишена останнім без відповіді та задоволення. 
Крім того, в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором, що сплати орендної плати позивачем нараховано відповідачу 3% річних в сумі 11 370,25грн. та інфляційні витрати в розмір 39 805,99грн. 
Отже позиваючись на вищенаведені обставини Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. 
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. 
Відповідно до ст. 762 ЦК України, орендар зобов`язаний вносити оренду плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності.
Судом встановлено, що 22.10.2020 р. між Одеською міською радою та Приватним підприємством «ТЕХНОКОМ» (далі – ПП «ТЕХНОКОМ») укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5110137600:50:005:0106, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 111, загальною площею 0,6022 га, до реалізації планувальних рішень території, для експлуатації та обслуговування адміністративно-складських будівель, строком на 15 років (далі – Договір).
Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В. 22.10.2020 р. та зареєстрований в реєстрі за № 208.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.04.2026 р. НВ-9963656482026 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 18.10.2019 р.
Згідно із п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,6022 га, у тому числі по угіддях: – землі під соціально-культурними об`єктами – 0,6022 га.
Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, що належить Орендарю, право власності на який зареєстровано 22.05.2008 р. Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису: 1506 в книзі 77неж-28, реєстраційний номер: 23225664, на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2008 р. та ухвали Господарського суду Одеської області від 25.02.2008 р. у справі № 22/387-07-9055.
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.05.2026 р. № 475283029 право власності на об`єкт нерухомого майна – нежилі будівлі загальною площею 1 633,2 кв.м зареєстровано за ПП «ТЕХНОКОМ» 13.05.2008р. на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2008 р. та ухвали Господарського суду Одеської області від 25.02.2008 р. у справі № 22/387-07-9055.
Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату 
Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Згідно з п. 4.4 розділу 4 договору орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності . 
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Як встановлено судом, ПП «ТЕХНОКОМ» у період з 01.08.2024р. по 03.12.2024р. не виконало належним чином обов`язок за Договором щодо сплати орендної плати, що прямо суперечить вищенаведеним положенням законодавства, договору 
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) орендна плата – обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди . 
Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Згідно з п. 4.1 договору , орендна плата за земельну ділянку площею 0,6022 га розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 319 922,45 грн.
Положеннями п. 4.3 встановлено, що орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 21.03.2024 р. № НВ-5100534882024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:50:005:0106 складає 16 261 920,70грн. Орендна плата за 2024 р. розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 813 096,04 грн., 813 096,04 грн/12 міс.= 67 758,00 грн (щомісячно).
Судом встановлено, що відповідачем заборгованість з орендної плати за період з 01.08.2024р. по 03.12.2024р.. у сумі 277 589,23грн. не сплачена, доказів спростовуючи позовні вимоги відповідачем не надано.
Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Приватним підприємством «ТЕХНОКОМ» зобов`язань з оплати орендної плати, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 277 589,23грн. є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором позивачем було нараховано відповідачу, інфляційні втрати у 3% річних в сумі 11 370,25грн. та інфляційні витрати в розмір 39 805,99грн. 
Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
У постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 30.01.2019 р. у справі № 922/175/18 визначено, що за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Також беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. 
Як вже зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Відповідно до постанов Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2018 р. у справі № 903/962/17, від 17.10.2018 р. у справі № 916/1883/16 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а, якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунки інфляційних витрат та 3% річних, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійснених позивачем розрахунків в зв`язку з чим позовні вимоги Одеської міської ради в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11 370,25грн. та інфляційні витрати в розмір 39 805,99грн. підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:

1. Позов Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, 1, код ЄДРПОУ 26597691) до Приватного підприємства “ТЕХНОКОМ” (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 30, код ЄДРПОУ 23218517) за третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, ідентифікаційний код юридичної особи: 45839467) – задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Приватного підприємства “ТЕХНОКОМ” (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 30, код ЄДРПОУ 23218517) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площ. Думська (Біржова), буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691, реквізити: Одеська міська ТГ, отримувач – ГУК в Одеської області /м. Одесі/, код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 468 9999 8033 4129 812 0000 15744, код класифікації доходів бюджету – 18010600 «орендна плата з юридичних осіб») заборгованість по орендній платі в розмірі 277 589 (двісті сімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять)грн. 23коп., інфляційні витрати у розмірі 39 805 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот п`ять)грн. 99коп., 3% річних у розмірі 11 370 (одинадцять тисяч триста сімдесят)грн. 25коп. 
3. Стягнути з Приватного підприємства “ТЕХНОКОМ” (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 30, код ЄДРПОУ 23218517) на користь Одеської міської ради (65026, Одеська обл., місто Одеса, пл. Думська (Біржова), 1, код ЄДРПОУ 26597691) на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради за наступними реквізитами: код 26302537, р/р UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3 945 (три тисячі дев`ятсот сорок п`ять)грн. 18коп. 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 11 вересня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна