ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2514/25  Номер провадження 22-ц/814/970/26	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Підодвірного Тараса Івановича
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит», звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11297 від 27.05.2024 у розмірі 45325,00 грн, та понесені судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 27.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №11297, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» 27.05.2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Кредитний договір №11297. 
27.05.2024 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор 805882, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 27.05.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №11297, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 11.06.2025 утворилася заборгованість за Кредитним договором №11297 в розмірі 45 325,00 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 7000,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами за період з 27.05.2024 по 27.05.2025 року - 38 325,00 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області  позов ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» заборгованість за Кредитним договором від 27 травня 2024 року №11297 в розмірі 45 325,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи містять достатньо доказів, які дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем ОСОБА_1 отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення їх зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Підодвірний Тарас Іванович, посилаючись що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просив рішення районного суду - скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору № 11297 від 27.05.2024 року в порядку визначеному чинним законодавством.
Зазначає, що матеріали справи не місттять доказів підписання КЕП договору, з боку позивача. 
Вказує на те що, суд першої інстанції не надав належної оцінки розрахованим позивачем відсотків, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» подало до суду відзив, в якому прохає залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підодвірного Тараса Івановича без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Вказують на те, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів.
Звертають увагу на те, що будь-які зміни умов Договору №11297 від 27.05.2024 року не вносилися.
Крім того, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору.
Підкреслюють, що денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).
Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.
Денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору.
В укладеному Кредитному договорі між Відповідачем та Позивачем встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом.
Підписавши договір, Відповідач свідомо та добровільно погодився з усіма його умовами, оскільки мав можливість відмовитись від укладення правочину, якщо вважав його умови несправедливими чи невигідними.
Вважає, що позивачем доведена належними і допустимими доказами сума заборгованості за кредитним договором №11297 від 27.05.2024.
Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» 27 травня 2024 року направило ОСОБА_1 пропозицію укласти Кредитний договір (оферта) №11297 (споживчий кредит в електронній формі).
Того ж дня, 27 травня 2024 року, відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, що підтверджується його електронним підписом.
ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор 805882 на номер телефону, що зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті, який відповідачем було введено/відправлено.
Таким чином, 27 травня 2024 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №11297, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7000 грн строком на 365 днів (до 27 травня 2025 року), зі стандартною процентною ставкою 1,5 проценти у день (річна процентна ставка становить 547,50 процентів).
Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту, ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в строк, визначені цим Договором. 
Пунктом 4.2. кредитного договору визначено, що Нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом. При цьому проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб Позичальника), до дня повернення суми Кредиту, визначеної у пункту 1.1. цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів.
Таким чином, 27 травня 2024 року ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу кошти в розмірі 7000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по вчасному поверненню кредитних коштів, 11 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 45 325,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 38 325,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченою комісією; 0,00 грн - заборгованість по штрафам.
Окрім того, представником АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано інформацію, згідно якої з`ясовано, що на ім`я ОСОБА_1 банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 . Також банком додано інформацію про рух коштів за картковим рахунком вищевказаної платіжної картки за період з 27.05.2024 по 01.06.2024 року, з якого вбачається, що відповідач отримав грошові кошти від ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та розпоряджався ними на власний розсуд (а.с. 69-70).
Задовольняючи позов, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки наявність суми заборгованості підтверджена належними доказами.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
Щодо факту укладення договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Статтею 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та 27.05.2024 року підписав кредитний договір № 11297 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 529741.
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 805882 направлявся відповідачу 27.05.2024 о 10:08:08 шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_1 , який зазначений у кредитному договорі. 
Кредитний договір був підписаний 27.05.2024 о 10:08:20 год шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 805882 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет kltcredit.com.ua.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір про надання фінансового кредиту між первісним кредитором та відповідачем не були б укладені.
На підтвердження факту укладення кредитором кредитного договору із відповідачем позивач подав до суду копію договору № 11297 від 27.05.2024 (підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 805882), Паспорт споживчого кредиту (підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 143212), Анкету-заяву на кредит від 27.05.2024.
У вказаному договорі зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано.
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладання спірного договору та переказу коштів позичальнику, відхиляються колегією суддів як безпідставні.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами.
Визначаючи розмір заборгованості, колегія суддів ураховує наступне. 
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту, ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в строк, визначені цим Договором. 
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних).
Відповідно до п. 1.3. періодичність платежів зі сплати процентів що відображено в Додатку №1 до Кредитного договору (далі по тексту - Графік платежів).
Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Пунктом 4.2. кредитного договору визначено, що Нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом. При цьому проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб Позичальника), до дня повернення суми Кредиту, визначеної у пункту 1.1. цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом.
Отже, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути кредитору кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених договором.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів.
З листа ТОВ «ПЕЙТЕК» вбачається, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264 (далі - Товариство), є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК), що переоформлена Національним банком України 24.05.2024 (витяг Національного банку України із Державного реєстру фінансових установ про внесення 24.05.2024 запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензій), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Між Товариством та ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_4 від 2024-05-06. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта з маскою НОМЕР_2 від ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» на суму 7000,00 грн:
номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - a1e8ce61-bf84-4e86-9355-c34dd5350079.
номер транзакції в системі ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» - 117974=e0948329-6e3e-4558-8fdd5d7390f9006b=69696.
дата і час створення - 27.05.2024 10:08:29;
дата і час виконання - 27.05.2024 10:08:32; 
мета платежу: Перерахування коштів за договором 11297 від 27.05.2024 на умовах фінансового кредиту.
Разом з тим, на виконання ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 серпня 2025, листом № Е-13989-Л від 05.07.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало суду інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 . 
Номер телефону НОМЕР_1 є єдиним фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_3 , на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій в період з 27.05.2024 - 01.06.2024, та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).
До означеного листа додано також рух коштів (виписку) по картці № НОМЕР_3 за період з 27.05.2024 по 01.06.2024, з якої вбачається надходження 27.05.2024о 10:08:32 на означену картку через платіжний сервіс PT*KLTCREDIT_CR суми в розмірі 7 000,00 грн (а.с. 69-70).
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, в сукупності зібраних доказів у даній справі районним судом вірно встановлено як факт перерахування коштів відповідачу, так і факт їх отримання останнім. 
Районним судом вірно встановлено, у зв`язку з невиконанням відповідачем кредитного договору, було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору.
Однак, колегія суддів не може погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №11297 від 27.05.2025, наданого ТОВ «КЛТ Кредит», у відповідача утворилася заборгованість в загальному розмірі 45325,00 грн, з яких: 7000,00 - заборгованість за кредитом; 38325,00 - заборгованість за нарахованими процентами за період з 27.05.2024 по 27.05.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом (547,5 річних) та графіку платежів. 
Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку з повернення кредитних коштів та, відповідно, виникненням заборгованості перед позивачем, про стягнення якої він і звернувся до суду з цим позовом.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції при задоволенні позовної вимоги в частині нарахування відсотків, не врахував вимоги Закону України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що кредитний договір № 11297 укладено 27.05.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року - 1 %.
При цьому, згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється в тому числі і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
За таких обставин, судова колегія вважає, що висновок суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків з розрахунком за ставкою 1,5% не в повній мірі відповідає вимогам Закону. 
Таким чином, розрахунок заборгованості повинен обчислюватися у такому порядку:
- з 27.05.2024 по 20.08.2024 за ставкою 1,5% (за нормами Закону), що становить 9030,00 грн (7000,00 грн х 1,5% х 86);
- з 21.08.2024 по 27.05.2025 за ставкою 1% (за нормами Закону), що становить 19530 грн (7000,00 грн х 1% х 279).
Отже, заборгованості по відсоткам, враховуючи вимоги Закон України № 3498-ІХ - буде складати 28 560,00 грн.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, а тому рішення в частині стягнення процентів підлягає скасуванню з постановленням нового: про часткове задоволення цієї вимоги.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшовши обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту, дійшов помилкового висновку про задоволення вимог у повному обсязі в частині стягнення заборгованості за відсотками, у зв`язку з чим рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2025 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню шляхом зменшення їх розміру з 38 325,00 до 28 560,00 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 35 560,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за кредитом; 28 560,00 - заборгованість за нарахованими відсотками.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Підодвірного Тараса Івановича частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором є таким, що постановлене з помилковим застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Щодо судових витрат
Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду або ухвалюючи нове, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частин другої статті 141 ЦПК України)
Ураховуючи те, що рішення районного суду підлягає зміні, слід змінити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено на 78,46%, встановивши, що стягнута на користь позивача сума заборгованості підлягає зменшенню з 45 325,00 грн до 35 560,00 грн, також підлягають пропорційному зменшенню стягнуті на користь позивача суми витрат по оплаті судового збору та правової допомоги, а саме - з 2422,40 грн до 1900,62 грн - судовий збір та з 5000,00 грн до 3923,00 грн - витрати на правову допомогу.
Із огляду на викладене, пропорційно задоволеним вимогам позову, шляхом взаємозаліку, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЛТ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1900,62 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3923,00 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підодвірного Тараса Івановича - задовольнити частково.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2025 року - скасувати в частині розміру заборгованості по відсоткам та судовим витратам, ухвалити нове. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» заборгованість по нарахованим відсоткам в сумі - 28560,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» 1900,62 грн судових витрат зі сплати судового збору та 3923,00 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині, щодо стягнення тіла кредиту в сумі - 7000,00 грн, рішення Миргородського міськрайонного суду від 26 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 09 липня 2025 року.

Головуючий         Т.В. Одринська

Судді:          О.О. Панченко

В.П. Пікуль