Справа №487/3578/26
Провадження №2/487/2704/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

16.09.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді – Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання – Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Мехтієва С.Н. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1104/3 від 17.11.1999, укладеного між сторонами та зареєстрованого Миколаївським філіалом Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості» та в подальшому КП ММБТІ 24.11.1999 за №39. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що договір купівлі-продажу №1104/3 гаражу з підвалом за №117 в автогаражному кооперативі «Прогрес» в м.Миколаєві, пров.Транспортний, 5а, укладений 17.11.1999 року Миколаївським філіалом Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості» між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності та ОСОБА_4 , зареєстрований Миколаївським філіалом Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості» за №1104/3, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №39 від 24.11.1999, сторонами були виконані усі умови договору, претензій до одного не мали. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема і право власності на гараж з підвалом за № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Прогрес» в м.Миколаєві, пров.Транспортний, 5а. Позивач звернулася до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав, але нотаріусом їй було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів. 
Ухвалою від 21.05.2026 відкрите провадження у справі.
15.09.2026 представник позивача – адвокат Мехтієва С.Н. надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо.
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:
Судом встановлено, що 17.11.1999 між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності та ОСОБА_4 ,було укладено договір купівлі-продажу гаражу з підвалом за № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Прогрес» в м.Миколаєві, пров.Транспортний, 5а, зареєстрованого Миколаївським філіалом Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості» за №1104/3 та в подальшому КП ММБТІ 24.11.1999 за №39.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2433 від 26.10.2023. 
Після смерті ОСОБА_4 , позивач звернулася до нотаріуса щодо оформлення права власності.
Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тарнопольською Р.Г. 24.04.2026 за №47/02-31 позивачу було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів. 
Позивач є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження №464 від 15.04.1981 року, виданого Міським відділом РАЦС м.Євпаторія Кримської області.
Позивач не має можливості оформити спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_4 помер, договір купівлі-продажу від 17.11.1999 за життя останнього нотаріально не був посвідчений та у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. 
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.
Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. 
За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності ОСОБА_4 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 , з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності та ОСОБА_4 зареєстрованого Миколаївським філіалом Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості» в Журналі реєстрації біржових угод за №1104/3 від 17.11.1999, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №39 від 24.11.1999 - дійсним. 
Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , будь-які відомості невідомі.

Суддя: С.М. Афоніна