Справа № 490/3205/26
н\п 2-а/490/80/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року          м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 03 березня 2026 року № 20 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 квітня 2026 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні. 
Разом з позовною заявою позивачем надано клопотання про витребування доказів, викладені у розділі 4 позовної заяви, у її прохальній частині та у клопотанні від 11 травня 2026 року. Враховуючи, що представником відповідача надано відзив на позов та додані до нього матеріали, відеозапис, здійснений під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , беручи до уваги предмет спору (правомірність постанови відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності) суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання. 
Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
Стосовно ОСОБА_1 заступником начальника - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 складено протокол № 326 від 27 лютого 2026 року.
Зі змісту цього протоколу слідує, що 27 лютого 2026 року близько 09:00 год. з поліцейським ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївські області, який перебував в складі групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , прибув громадянин ОСОБА_1 , як особа, яка порушила законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із тим, що приблизно о 08:35 год. 27 лютого 2026 року біля буд. 263 по просп. Центральному, в м. Миколаєві під час перевіки документів було виявлено правопорушення вчинене останнім, а саме те, що ОСОБА_1 в особливий період, в порушення частини 6 статі 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації, на вимогу представника поліції та уповноважених представників ТЦК та СП відмовився пред`явити військово-обліковий документ та назвати свою особу, а в подальшому було з`ясовано що гр. ОСОБА_1 не має при собі військово-облікового документа ані в паперовому ані в електронному вигляді, під час складення протоколу також не має, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
У цьому протоколі позивача повідомлено, що розгляд протоколу призначено на 03 березня 2026 року на 10:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_1 надав пояснення у протоколі.
Надалі постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 від 03 березня 2026 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненому в особливий період (відсутність при собі військово-облікового документа), та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн. 
Не погоджуючись із цією постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що він не був присутнім під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови. Протокол про адміністративне правопорушення ним не підписаний, відсутні будь-які відмітки про відмову від підпису, підписи свідків, які б підтвердили факт відмови. За такого, на думку позивача відсутні належні та допустимі докази того, що він був ознайомлений зі змістом протоколу, складеного відносно нього. Таким, чином, на думку позивача відсутні докази повідомлення його про дату та час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Також позивач звернув увагу на незаконне доставлення його до приміщення ТЦК, без складення будь якого протоколу, внаслідок чого він був позбавлений свободи пересування.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає що предметом спору у цій справ є правомірність постанови відповідача від 03 березня 2026 року № 20. За такого, доводи позивача про незаконній дій працівників ТЦК з доставлення його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 виходять за межі предмета доказування у цій справі, оцінка таким обставинам судом не надається.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як слідує із змісту оскаржуваної постанови відповідача позивач 27 лютого 2026 року на вимогу працівника ТЦК та працівника поліції не пред`явив військово-обліковий документ. Такий документ не надано позивачем і під час розгляду справи у суді.
Щодо повідомлення позивача про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису, здійсненого під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 слідує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення оголошено ОСОБА_1 працівником ТЦК та позивач виклав свої пояснення у протоколі, однак відмовимся поставити свій підпис. Отже, суд дійшов висновку, що позивач був ознайомлений зі змістом протоколу та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення. За такого, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також суд бере до уваги, що позивачем не надано військово-облікових документів і під час розгляду справи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, який має дотримуватися обов`язків, визначених статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.
Позивач ОСОБА_1 27 лютого 2026 року не мав при собі військово-облікових документів, що є невиконанням статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Такі документи не надано і під час розгляду справи.
Доводи позивача про те, що у відповідача відсутні повноваження виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності осіб та інші викладені у позові доводи, є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третю статті 210-1 КУпАП.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні. Оскаржувану постанову відповідача слід залишити без змін.
Судові витрати відносяться на рахунок позивача.
Керуючись статтями 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 03 березня 2026 року № 20 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення – відмовити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 від 03 березня 2026 року № 20 – залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя          Л.М. Шолох