Справа № 715/2357/26 
Провадження № 1-кп/715/219/26 

В И Р О К  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14.09.2026 с. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
потерпілої ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12024263070000148 по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Опришени Чернівецького району Чернівецької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлученого, маючий на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю третьої групи, не працевлаштований, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння своїй дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , психологічних та фізичних страждань, порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності,а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_5 , шлюб, з яким розірвано 12.05.2023 року, акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого, зокрема:
ОСОБА_4 , будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 04 червня 2024 року о 22 годині 12 хвилин в АДРЕСА_1 , вчинив словесну суперечку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , в ході якої ображав її нецензурними словами, тим самим своїми діями міг завдати шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_5 .
Також, ОСОБА_4 , будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 13.06.2024 року о 22 год. 00 хв. по місцю свого проживання в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області вчинив словесну суперечку зі своєю дружиною ОСОБА_5 , в ході якої виражався нецензурною лайкою на її адресу, погрожував фізичною розправою, тим самим своїми діями міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, 00 копійок.
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, 00 копійок.
Окрім цього, ОСОБА_4 08.11.2024 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи по місцю свого проживання, в ході виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_5 , завдав останній декілька ударів по голові, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
В результаті таких дій, потерпілій ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №794 екс від 11.11.2024, спричинено легкі тілесні ушкодження:
- синці: по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; по внутрішній поверхні правого передпліччя у верхній третині; по ліктьовій поверхні правого передпліччя у нижній третині; по тильній поверхні проксимальної фаланги першого пальця лівої кисті; по передньо-аксилярній лінії зліва н а рівні 7-8 ребер; в скроневій ділянці зліва.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-25/2326-ПС від 13.06.2025, ситуація що досліджується у кримінальному провадженні є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_5 . Досліджувана ситуація призвела д о тривалих порушень в основних сферах життєдіяльності підекспертної особи, що виразилось у наявності когнітивно-емоційних критеріїв психологічного насильства, а саме: виникнення у підекспертної особи стану дискомфорту, переживання страху, почуття образи та приниження, побоювання з а свою безпеку та безпеку своїх дітей, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, негативні емоційні реакції, погіршення самопочуття, а також наявності поведінкових критеріїв психологічного насильства, які виникли внаслідок словесних образ, обзивання нецензурною лайкою, погроз життю й здоров`ю, тероризування, залякування ОСОБА_5 з боку ОСОБА_4 (що в цілому констатується як здійснення на підекспертну особу психологічного насильства).
Кількість вчинених правопорушень впродовж визначеного періоду часу, вказує на умисне вчинення ОСОБА_4 систематичного домашнього насильства.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство - умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань і погіршення якості життя потерпілої особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що він дійсно вчиняв систематичне психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини, з якою разом проживають. Всі конфлікти виникали на побутовому рівні, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. На даний час з потерпілої примирились. Вказав, що щиро кається у вчиненому і просить не призначати сувору міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила акти психологічного та фізичного насильства по відношенню до неї з боку обвинуваченого. Вказала, що на даний час примирилась з обвинуваченим, претензій матеріального та морального характеру немає до нього. Просила суд не призначати сурову міру покарання, а призначити покарання у виді громадських робіт.
Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказав на необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт з застосуванням обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_4 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за обставин наведених у вироку.
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, оскільки останній умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо колишнього подружжя ОСОБА_5 , що призвело до психологічних та фізичних страждань і погіршення якості життя потерпілої особи.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена у встановленому законом порядку, не одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю третьої групи, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутність обтяжуючих покарання обставини, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ст. 126-1 КК України, у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення у виді громадських робіт та застосувати щодо нього обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язок пройти програму для кривдників за місцем проживання.
Таке покарання буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.
При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в порядку вимог ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого. 
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 349, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок ) годин.
На підставі п.5 ч.1ст.91-1КК України застосувати до засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.
Покласти забезпечення організації проходження програми для кривдників на виконавчий орган місцевого самоврядування ( управління/відділ соціального захисту населення) за місцем проживання засудженого, а контроль за виконанням даного обмежувального заходу на уповноважений орган з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 18719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 40 копійок. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
З інших підстав на вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: