202/9972/26
1-кп/202/1940/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року  суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026047210000216 від 20.06.2026 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого базову середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знав про те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року його було зобов`язано до сплати коштів (аліментів) на утримання дітей –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи з 30.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи з 30.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
У період часу з 31.05.2021 по теперішній час, ОСОБА_2 , діючи всупереч вимогам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Конституції України та Сімейного кодексу України, не перебуваючи на обліку в філіях Дніпропетровського обласного центру зайнятості та центрах зайнятості Дніпропетровській області, не маючий ступеня інвалідності, будучи офіційно непрацевлаштованим, аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодного разу не сплатив, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості із сплати призначених коштів у розмірі, що сукупно склали суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Крім того, ОСОБА_2 , будучи обізнаним щодо наявності рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/7237/20 від 21 травня 2021 року про стягнення з нього аліментів, та обов`язку виконувати дане рішення, офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік не звертався, маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів, не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, життям дітей не цікавився, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період часу з травня 2021 року по вересень 2026 року в розмірі сукупно 280 000 гривень 00 копійок (по 140 000 гривень 00 копійок на кожну дитину), що значно перевищує сукупну суму виплат на утримання дитини (аліментів) за три місяці.
Умисні дії ОСОБА_2 , що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. 
Ухвалою суду від 15.09.2026 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Відповідно до заяви представника потерпілого ОСОБА_6 , щодо розгляду обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без її участі згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 червня 2026 року, довідкою-розрахунком, заочним рішенням Індустріального районного суд у м. Дніпропетровська від 21.05.2021 року, протоколом допиту законного представника малолітнього потерпілого від 10.07.2026 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 08.09.2026 року, в якому він зазначив що через фінансові складнощі дійсно перестав сплачувати аліменти та свою провину визнає в повному обсязі, протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в яких вони зазначили що ОСОБА_2 тривалий час не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, аліменти у встановленому розмірі не сплачував, участі у забезпеченні потреб дитини фактично не брав, виконавчим листом, постановою про відкриття виконавчого провадження, повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, постановою про арешт коштів боржника, постановою про розшук майна боржника, постановою про арешт майна боржника, постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування т/з,.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
ОСОБА_2 повинен нести кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений не одружений, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, яка пом`якшують покарання є – щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України..
Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений кримінальний проступок, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_2 . 
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази суду не надавались.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити  ОСОБА_2 , якщо протягом 1 року /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_2 обов`язки: 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя:     ОСОБА_9