П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16541/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
27 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся в суд із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 24 жовтня 2023 року № 437, яким постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 за довідкою від 13.06.2022 № 6/27 з висновком « непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , 1993 року народження - скасовано.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 07.04.2026 позов задовольнив.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що відповідно до п. 22.5, 22.6 Положення № 402, у воєнний час висновок про непридатність оформлюється виключно свідоцтвом про хворобу; така форма документа є обов`язковою умовою юридичної чинності постанови ВЛК; довідка ВЛК не є належним документом для встановлення непридатності з виключенням з військового обліку. 
Вважає, що суд безпідставно визнав допустимим документ, який не відповідає встановленій формі, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає про втручання в дискреційні повноваження відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ЦВЛК обмежилась лише формальним посиланням на невідповідність форми оформлення медичного документа вимогам Положення №402, не наводячи при цьому жодних обставин, які б свідчили про помилковість самого медичного висновку щодо стану здоров`я позивача. Отже, суд не втручався у дискреційні повноваження військово-лікарської комісії та не підміняв собою спеціалізований медичний орган, а лише здійснив перевірку дотримання відповідачем вимог законності, обґрунтованості та вмотивованості при прийнятті оскаржуваного рішення.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки ВЛК від 13.06.2022 №6/27 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби.
Протоколом від 24 жовтня 2023 року № 437 засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 за довідкою від 13.06.2022 № 6/27 з висновком «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , 1993 року народження, скасовано з підстав порушення пунктів 22.5 та 22.6 глави 22 розділу Положення від 14.08.2008 р. №402.
Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).
Згідно п.2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абз.1-3 п. 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Згідно з положеннями підпункту 2.5.1, 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК;гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Як передбачено п.п. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Згідно з п.п. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Згідно з п.п. 2.5.11. п.2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 документи позаштатних ВЛК скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.
Таким чином, із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Слід також зазначити, що відповідно до пунктів 22.5 і 22.6 глави 22 розділу 2 Положення №402 свідоцтво про хворобу у воєнний час складається:
на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У воєнний час довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.
Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач пройшов медичний огляд поштатною постійно-діючою ВЛК, результати якого оформлені постановою у формі довідки ВЛК від 13.06.2022 № 6/27, якою позивача визнано непридатним.
Однак, спірним рішенням дану довідку скасовано та вказано про те, що порушено пункти 22.5 і 22.6 глави 22 розділу 2 Положення №402
При цьому, як вірно зазначає суд першої інстанції, недоліки мають формальний характер та не спростовують встановленого медичного висновку. Окрім того відповідачем не доведено порушення процедури проведення медичного огляду чи необґрунтованість висновків ВЛК по суті чи те, що висновок прийнято на підставі недійсних документів.
Також, норми Положення №402 не передбачають можливості скасування постанови ВЛК виключно з мотивів неналежної форми її документального оформлення без оцінки змісту відповідного медичного висновку.
Разом із тим, оскаржуване рішення прийнято без урахування наведених та належним чином розтлумачених критеріїв, оскільки відповідач не навів жодного належного та достатнього обґрунтування підстав для скасування висновку ВЛК, обмежившись формальним посиланням на норми Положення № 402.
Крім того, відповідач не зазначив, у чому саме полягає порушення вимог зазначеного Положення, не навів конкретних обставин, які б свідчили про неправомірність чи необґрунтованість медичного висновку, а також не спростував встановлені ВЛК фактичні дані щодо стану здоров`я позивача.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що фактично оскаржуване рішення не містить мотивованої оцінки ні процедури проведення медичного огляду, ні змісту прийнятого висновку, що свідчить про його формальний характер та невідповідність вимогам обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги щодо втручання суду в дискреційні повноваження відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд не втручався у дискреційні повноваження військово-лікарської комісії та не підміняв собою спеціалізований медичний орган, а лише здійснив перевірку дотримання відповідачем вимог законності, обґрунтованості та вмотивованості при прийнятті оскаржуваного рішення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Смілянець Е. С.
Судді | | | Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.