РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року	Справа № 495/11504/24	
 	Номер провадження 2-а/495/14/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Братків І.І.,
за участі секретаря судового засідання Трофімчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровськом справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
УСТАНОВИВ:
30.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, у якому просить скасувати постанову серії ББА №401964 від 20.12.2024 року про притягнення до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта Майченка Владислава, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 20.12.2024 року о 11.14 годині в м. Білгород-Дністровський по вул. Першотравнева, керуючи транспортним засобом, здійснив начебто порушення КУпАП, керування транспортним засобом без прав.
З постановою не був згоден про, що наголосив інспектору, причина зупинки не була повідомлена та були тимчасові права на керування транспортним засобом, дійсні до 15.01.2025 року. Інспектор їх вилучив та склав постанову, яка оскаржується, в даних діях не має складу порушення КУпАП.
Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.
Відповідачем при складанні оскаржуваної постанови застосовувалися норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, однак. ч.8 ст.121 КУпАП не згадується в нормах вказаної Інструкції. Крім того, розгляду справи зовсім не відбувалось, лише вручили постанову, позивач вказав інспектору, що не згідний з правопорушенням, тобто працівник поліції зобов?язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст.126 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов?язковою умовою для застосування ч. 5 ст. 258 КУпАП щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов?язку скласти протокол про адміністративне правопорушення с те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.
Як вбачається позивач не згідний з допущеним правопорушенням та адміністративним стягненням. В позовній заяві він вказує, що ніхто не запитував його згоди, а поліцейський лише сказав йому, що буде складено постанову про таке правопорушення.
Розгляд справи, як такий не відбувався, позивачу було повідомлено лише, про складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.
Оскільки відповідачами не надано жодних матеріалів, які слугували підставою для прийняття цієї постанови та не надано відеофіксації такого, крім того в самій оскажуваній постанові вказано посилання на матеріали справи, які фактично відсутні я вважаю, що таких доказів вчинення правопорушення та відеофіксації цього немає.
У постанові про адміністративне правопорушення серія ББА №401964 від 20.12.2024 року інспектор поліції не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності позивача в його вчиненні (показав копію рішення суду по справі №495/6918/24 з реєстру судових рішень). Не надано таких доказів до суду, та про недійсність тимчасових прав на керування транспортним засобом позивачу не повідомлялось, постанову апеляційного суду не отримував, крім оскаржуваної постанови. Та ще інспектор надав квитанцію про сплату штрафу у якої вказав не вірну суму, вказано 20800.00 гривень, а у постанові 20400.00 гривень.
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов?язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, відсутність самого процесу розгляду справи як такого, нез`ясування оспорювання позивачем вчинення правопорушення та не складання протоколу про адміністративне правопорушення, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024, вказану справу передано на розгляд судді Боярському О.О.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.12.2024 вказану позовну заяву залишено без руху.
24.01.2025 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків поданої позовної заяви, якою такі недоліки було усунуто.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2025 щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ №640 у зв`язку із відстороненням судді Білгород-Дністровського суду Одеської області ОСОБА_2 від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 03.02.2025 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 справу передано на розгляд судді Братків І.І.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2025 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
14.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про заміну неналежного відповідача.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2025 замінено первісного відповідача належним відповідачем, Білгород-Дністровський районний відділ поліції Головного управління національної поліції в Одеській області на Головне управління Національної поліції в Одеській області.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається наступне.
Із наданих судових рішень у справі №95/6918/24 вбачається, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.
Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
Саме з цього моменту рішення про позбавлення права керування набрало законної сили.
Отже, станом на 20.12.2024 позивач уже був особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Посилання позивача на наявність тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом не спростовує складу адміністративного правопорушення.
Оскаржувана постанова надана до матеріалів справи, а в сукупності з рапортом поліцейського та копіями судових рішень у справі №495/6918/24 підтверджує наявність юридично значущих обставин для кваліфікації дій позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Посилання позивача на відсутність відеофіксації саме по собі не є безумовною підставою для скасування постанови. У цій справі вирішальне значення має не лише сам факт спостереження за керуванням транспортним засобом, а й документально підтверджений правовий статус позивача як особи, позбавленої права керування на підставі чинного судового рішення, яке набрало законної сили до дати винесення спірної постанови.
Крім того, листом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області повідомлено, що надати відеозапис з місця події не видається можливим, оскільки відеозаписи відповідно до наказу МВС № 1026 зберігаються протягом 30 діб.
Відсутність такого технічного носія у конкретному випадку не спростовує наявності інших належних доказів, які в сукупності підтверджують правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Водночас відповідач вважає, що надані до суду матеріали: копія оскаржуваної постанови, рапорт поліцейського, копії судових рішень у справі № 495/6918/24 та лист щодо неможливості надання відеозапису - є достатніми та належними для підтвердження правомірності спірної постанови.
Предмет спору в цій справі зводиться не до спростування існування постанови суду про позбавлення позивача права керування, а до помилкового тлумачення ним наслідків дії тимчасового дозволу після набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
При цьому позивач фактично не заперечує самої обставини керування ним транспортним засобом у момент винесення оскаржуваної постанови . Отже, спір між сторонами стосується не факту перебування позивача за кермом автомобіля, а виключно правової оцінки такої поведінки за наявності чинного судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами. 
За таких обставин спірна постанова серії ББА №401964 від 20.12.2024 винесена уповноваженою особою, у межах наданих законом повноважень, на підставі та у спосіб, визначені КУпАП, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Узв`язку з чим просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ББА №401964 від 20.12.2024 відмовити повністю.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява відповідно до якої просить судове засідання проводити без участі представника відповідача.
У судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, доходить таких висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, 20.12.2024 інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Владиславом Майченко відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №401964, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Так, відповідно до цієї постанови 20.12.2024 о 11 год. 12 хв. В м. Білгород-Дністровський, вул.. Першотравнева, керував авто Мерседес будучи позбавленим права керування Білгород-Дністровським міськрайонним судом, був не пристебнутий паском безпеки, відсутній поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п. 2.1а, 2.3в, 2.1г, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
За вчинення вищенаведених правопорушень, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. Також зазначено, що у разі несплати ним штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання постанови органами державної виконавчої служби буде стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу - 40800 грн.
Як випливає із позовної заяви у постанові про адміністративне правопорушення серія ББА №401964 від 20.12.2024 року інспектор поліції не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності позивача в його вчиненні (показав копію рішення суду по справі №495/6918/24 з реєстру судових рішень). Не надано таких доказів до суду, та про недійсність тимчасових прав на керування транспортним засобом позивачу не повідомлялось, постанову апеляційного суду не отримував, крім оскаржуваної постанови.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення наявності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість винесення ним постанови про адміністративне правопорушення.
Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - ПДР).
Відповідно до п. п. "а" п. 2.1, п. п. "а" 2.4 ПДР водій повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського пред`явити його.
Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
При цьому, суд враховує, що суб`єктивна сторона спірного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Отже, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП уповноважена особа органу Національної поліції повинна встановити на підставі належних і достатніх доказів те, що особа, яка притягається до відповідальності, достовірно знала або об`єктивно повинна була знати, що рішенням суду, яке набрало законної сили, її позбавлено права керувати транспортними засобами.
Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Згідно із 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно із ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, відповідно до змісту наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доками.
Такий обов`язок органів (посадових осіб) Національної поліції, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, кореспондується з їх обов`язками як суб`єктів владних повноважень дотримуватись при прийнятті рішень критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Також відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2024 у справі №495/6918/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.
Зі змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при винесенні постанови та знав про те, що його позбавлено права керування.
Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2024 постанова судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП залишено без змін.
Саме з цього моменту рішення про позбавлення права керування набрало законної сили.
Отже, станом на 20.12.2024 позивач уже був особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Суд доходить висновку, що у даному випадку суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем вчинено дії у відповідності до критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 9, 72-77, 242, 244-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: Головне управління національної поліції в Одеській області, адреса 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, ЄДРПОУ 40108740.
Представник відповідача: Дмитрієнко Каріна Вікторівна, адреса: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44, РНОКПП НОМЕР_2 ;

Суддя    Ірина БРАТКІВ