П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14819/26	

 	Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження моєї пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром починаючи з 05.07.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити недоотриману частину пенсії, яка утворилась внаслідок незаконного застосування обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в подальшому здійснювати нарахування та виплату моєї пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням усіх проведених та майбутніх перерахунків, індексацій, підвищень та інших складових пенсійного забезпечення відповідно до законодавства. 
Ухвалою судді від 25.05.2026 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви в новій редакції, з уточненням позовних вимог які мають відповідати положенню ч. 1 ст. 5 КАС України.
03.06.2026 від позивача надійшла заява (вх. №ЕС/61764/26) про долучення в якості додатку позовної заяви в новій редакції, в якій позовні вимоги викладені наступним чином: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 05.07.2024 року обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 05.07.2024 року нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням усіх проведених перерахунків, індексацій та підвищень, передбачених законодавством, а також раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії, що утворилися внаслідок застосування обмеження максимальним розміром пенсії, за період з 05.07.2024 року по день фактичного проведення перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є пенсіонером та отримую пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Пенсію призначено з 05.07.2024 після звільнення з військової служби. З моменту призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області застосовує до пенсії обмеження максимальним розміром. 24.02.2026 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо виплати пенсії без застосування максимального розміру та просила повідомити правові підстави такого обмеження. У відповіді на звернення відповідач повідомив, що відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” максимальний розмір пенсії становить 25950,00 грн, а розмір моєї пенсії на 01.03.2026 становить 25950,00 грн. Після цього повторно звернулася до відповідача із заявою щодо припинення застосування обмеження максимальним розміром пенсії. Листом від 04.05.2026 відповідач повторно підтвердив застосування до моєї пенсії максимального обмеження та повідомив, що розмір моєї пенсії на 01.05.2026 становить 25950,00 грн. Отже, відповідач офіційно підтвердив свою позицію щодо подальшого застосування до пенсії обмеження максимальним розміром.
Ухвалою судді від 09.06.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 09.06.2026 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 5-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами та доказами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.
11.06.2026 від позивача позивачка ОСОБА_1 надійшла заява (вх. №ЕС/65010/26) з проханням поновити строк звернення до суду посилаючись, що пенсію відповідно до Закону України №2262-XII призначено з 05.07.2024 після звільнення з військової служби. Крім того, у період з липня 2025 року по березень 2026 року між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вже тривав судовий спір щодо пенсійного забезпечення у справі №420/21526/25. У зазначеній справі оскаржувала дії відповідача щодо обмеження пенсійних виплат після проведення індексації пенсії у 2025 році. До набрання зазначеним рішенням законної сили та отримання офіційних відповідей відповідача у 2026 році не мала підстав вважати, що для захисту свого права необхідним є окреме звернення до суду з новим позовом щодо того самого способу порушення права. Навпаки, обґрунтовано очікувала, що після завершення судового спору та виконання судового рішення відповідач приведе виплату пенсії у відповідність до вимог законодавства та правової позиції Конституційного Суду України. З метою з`ясування правових підстав подальшого застосування обмеження максимальним розміром пенсії звернулася до відповідача із відповідними заявами. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, отриманим у березні 2026 року, було повідомлено про продовження застосування обмеження максимальним розміром пенсії. Після цього, повторно звернулася до відповідача та отримала лист від 04.05.2026, яким відповідач повторно підтвердив свою позицію щодо застосування до пенсії максимального обмеження. Лише після отримання зазначених відповідей стало остаточно відомо, що відповідач продовжує застосовувати обмеження максимальним розміром пенсії та не має наміру усунути порушення права у добровільному порядку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду відмовлено.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду. 
В своїй скарзі апелянт зазначає що після отримання пенсійної виплати у 2026 році та встановлення факту подальшого застосування обмеження максимальним розміром пенсії позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із відповідними заявами. Листом, отриманим у березні 2026 року, відповідач підтвердив застосування максимального обмеження пенсії. Після повторного звернення листом від 04.05.2026 року відповідач повторно підтвердив свою позицію щодо продовження застосування такого обмеження. Саме після отримання зазначених відповідей позивачці стало остаточно відомо, що відповідач не має наміру припиняти порушення її права у добровільному порядку.
Також вказує, що після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 існували правові підстави вважати, що обмеження максимальним розміром пенсії не підлягає застосуванню.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що з огляду на те, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 09.06.2026 надано заяву про поновлення пропущених строків, однак обставини причин пропуску строку звернення до суду з зазначеним позовом, викладені в заяві від 11.06.2026 року визнані судом неповажними, а отже недоліки позовної заяви усунуті не були, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви по даній справі без розгляду.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
На підставі частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Таким чином, при вирішенні питання чи пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 473/653/17, від 18.01.2019 в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Суд звертає увагу, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено.
Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Як свідчать матеріали справи предметом позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є дії відповідача щодо застосування з 05.07.2024 року обмеження максимальним розміром пенсії.
Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.
Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про порядок нарахування пенсії, з яких складових вона складається, як обраховано та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсії особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсії, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру її складових, звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу відповіді на подану нею заяву.
Проте, отримуючи пенсію в меншому, ніж передбачено нормативно-правовими актами розмірі у період з 05.07.2024, позивач звернулася до суду з цим позовом лише 20.05.2026 року.
Початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує з моментом, коли отримала листа від відповідача в травні 2026 року.
Проте, позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися саме з моменту виплати пенсії в серпні 2024 року в меншому розмірі щомісячним періодичним платежем, оскільки розмір пенсії стає відомий особі, яка її отримує, саме з моменту отримання цієї виплати.
Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про причини нарахування пенсії в меншому, ніж встановлено законом, розмірі.
Таким чином, позивач була обізнана про факт порушення її прав з серпня 2024 року, коли отримала пенсію.
Позивач звернулася до суду з позовом тільки 20.05.2026, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
Щодо посилань позивача на Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022, суд зазначає, що вказане Рішення КСУ жодним чином не змінює, не скасовує і не зупиняє процесуальні строки звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України.
Ухвалення Конституційним Судом України рішення не звільняє особу від обов`язку виявляти належну зацікавленість стосовно розміру своїх щомісячних пенсійних виплат і діяти без необґрунтованих зволікань. 
З урахуванням викладеного, вказані в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлений 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова