Справа № 594/652/26
Провадження №2/594/636/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року 
Борщівський районний суд Тернопільської області 
у складі: головуючого судді Чир П.В
за участі секретаря Кушнір Т.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Борщеві, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідачки в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 89079,71 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 21.03.2025 між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 41432057, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн. Крім того 26.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1980318, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 14400 грн. Також 28.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5417282, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1000 грн., однак своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконала, кошти не повернула і її заборгованість за кредитними договорами, з врахуванням заборгованості за відсотками, комісією та пенею становить в загальному розмірі 89079,71 грн. ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до відповідача за спірними кредитними договорам згідно договорів факторингу, укладеного з первісними кредиторами.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належно повідомленою про час та місце слухання справи. Про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позов не подала.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивач не заперечував.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.
21.03.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 41432057.
Кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 5000грн. (п. 2.2. Договору).
Строк користування кредитними коштами складає 365 днів, який починається з 21.03.2025 та закінчується 20.03.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п. 2.3. Договору).
Відповідно до п. 2.4. Договору дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.04.2025 (рекомендована дата платежу).
Згідно з п. 2.5. Договору поточний період складає 351 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 20.03.2026 року (дата остаточного погашення заборгованості).
Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних ( Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду (п. 2.6. Договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних (денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки (п. 2.7. Договору).
Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 41432057від 21.03.2025 підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором ZmE1MjZk,.
Зі змісту анкети клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС ТОВ «ЕКО ФІН») слідує, що ОСОБА_1 зазначено адресу її місця проживання та реєстрації, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, телефон та електронну пошту, що є підтвердженням здійсненої нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «ЕКО ФІН» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти в сумі 5000 грн на платіжну картку позичальника НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією № № 44256-80852-80164 від 21.03.2025.
Відповідно до копії виписки за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН» станом на 06.04.2026 заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №41432057 від 21.03.2025 становить 23574.87 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн., заборгованість за відсотками - 18 250.00 грн, заборгованість за пенею 324.87 грн.
06.04.2026 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір №06-04/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики/договором про споживчий кредит/кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.
Згідно копії реєстру боржників до Договору №06-04/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.04.2026 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №41432057 в розмірі 23574.87.
З копії платіжної інструкції №0634590000 від 08.04.2026 вбачається, що ТОВ «ЕКО ФІН» отримало від ТОВ «Факторинг Партнерс» 415750.00 грн як оплату за договору відступлення прав вимоги № 06-04/26 від 06 квітня 2026р.
Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитом перед ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 27.04.2026 заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №41432057 від 21.03.2025 становить 23727,75 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 18250 грн. заборгованість за пенею 477,75 грн.
26.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1 було укладено договір №1980318 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В330, що був надісланий на її номер мобільного телефону.
За умовами договору товариство надало відповідачці кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору).
Сума кредиту 14400 гривень. Строк кредиту 360 день. Періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору (п.1.3, 1.4 Договору).
Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 1% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього Договору. (п.1.5, 1.5.1 Договору).
Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти № НОМЕР_2 . Дата надання кредиту 26.12.2024 року або 27.12.2024 року. (п. 2.1,2.2 Договору).
Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.
Графіком платежів за договором №1980318 доведено до відома відповідачки графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом.
Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 14400 грн. за кредитним договором 1980318, на платіжну картку позичальника НОМЕР_3 , підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» за Вих. № 20251127-28 від 27.11.2025.
Відповідно до розрахунку ТОВ «Селфі кредит», станом на 26.11.2025 заборгованість відповідача становить 56731,97 грн, з яких: 14399,97 грн заборгованість за тілом кредиту, 37724 грн заборгованість за відсотками, 4608 грн штрафні санкції.
ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 1980318 від 26.12.2024 року нарахував додатково проценти за користування грошовими коштами в сумі 3599,99 грн. за 25 календарних днів (27.11.2025 - 21.12.2025), що стверджується розрахунок заборгованості, наданим позивачем.
Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 26.11.2025 укладено Договір факторингу №26-11/25, відповідно до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що стверджується реєстром боржників до договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025 
28.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи уклали електронний договір № 5417282 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно із пунктом 1.2 Договору, сума кредиту 1000 грн.
Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Договору).
Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4. Договору). Стандартна процента ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1)..
Згідно із п. 1.6.1, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 4 520,00 гривень.
Як вбачається з додатку №1 до договору № 5417282 від 28.03.2025, який є таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зазначено дати платежів, остання дата 22.03.2026 та загальну вартість кредиту 4520 грн.
Договір підписано електронним підписом Позичальника, а саме одноразовим ідентифікатором 13207, 28.03.2025 08:42:35.
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який також підписано електронним підписом ОСОБА_1 (одноразовий ідентифікатор 14979), та в якому містяться відомості про позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором № 5417282 виконав, надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» Вих. №1-0112 від 01.12.2025, згідно якої 28.03.2025 08:43:09 здійснено перерахування 1000,00 грн, номер картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі iPay.ua – 693141324, призначення платежу: Зарахування 1000 грн на карту НОМЕР_1 .. 
Відповідно до розрахунку ТОВ «Лінеура Україна», станом на 28.11.2025 заборгованість відповідача становить 3937 грн, з яких: 1000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2337 грн заборгованість за відсотками, 500 грн штрафні санкції, заборгованість за комісією 100 грн.
ТОВ «Факторинг Партнерс» за Договором № 5417282 про надання споживчого кредиту від 28.03.2025 року нарахував додатково проценти за користування грошовими коштами в сумі 1083 грн. за 114 календарних днів (29.11.2025 - 22.03.2026), що стверджується розрахунок заборгованості, наданим позивачем.
ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 28.11.2025 уклали договір факторингу № 28-11/25/Л, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за кредитними договором № 5417282 від 28.03.2025, що стверджується акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28-11/25/Л від 28.11.2025 р. та Реєстром Боржників.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між сторонами кредитних договорів №41432057, №1980318, №5417282.
Кредитодавці виконали свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договорів факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами.
Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договорам не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.
Суд погоджується з розміром заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків.
Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача комісії за кредитним договором  № 5417282 в розмірі 100 грн. то ці вимоги задоволенню не підлягають і в цій частині в позові слід відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
У п.1.4 кредитного договору 4517282 передбачена комісія за надання кредиту 100,00 гривень.
Однак, розмір комісії за надання кредиту, який визначено в кредитному договорі, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Таким чином банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо сплати комісії, є нікчемними, а вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 100 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача в користь позивача штрафних санкцій за кредитним договорам №41432057 в сумі 477,75грн., за кредитним договорам №1980318 в сумі 4608грн., за кредитним договорам №5417282 в сумі 500грн. то ці вимоги задоволенню не підлягають і в цій частині в позові слід відмовити, з огляду на таке. 
Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, враховуючи, що кредитором здійснено нарахування пені за невиконання відповідачем умов кредитних договорів в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, як новим кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості: за кредитним договором №414320057 від 21.03.2025 в сумі 23250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за кредитом; 18250 грн. заборгованість за процентами, за кредитним договором №1980318 від 26.12.2024 в сумі 55723,96 грн., з яких: 14399,97 грн. заборгованість за кредитом; 41323,99 грн. заборгованість за процентами, за кредитним договором №5417282 від 28.03.2025 в сумі 4420 грн., з яких: 1000 грн. заборгованість за кредитом; 3420 грн. заборгованість за процентами. Всього 83393,96 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2662,40 та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною, розглянута без участі представника позивача, за його заявою.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 25000 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 5000 грн. 
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2492,46 грн. (2662,40 грн х 83393,96 грн. : 89079,71 грн.).
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-      УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження : 03150, м.Київ, вул. Ґендройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за кредитними договорами №41432057 від 21.03.2025, №1980318 від 26.12.2024, №5417282 від 28.03.2025 в загальному розмірі 83393 (вісімдесят три тисячі триста дев`яносто три) грн 96 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 2492 ( дві тисячі чотириста дев`яносто дві) 46 грн та 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 15 липня 2026 року.

Головуючий : Чир П.В.