Дата документу  Справа № 336/609/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/609/26      Головуючий в 1 інст.Петренко Л.В. 
Провадження №33/807/583/26       Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останньої на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 коп.

Згідно з постановою суду, 07 січня 2026 року об 22 год. 08 хв. в м.Запоріжжі по вул..Бочарова, 11, водій  ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку з застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510, результат – 1,11 тест № 99. Від керування транспортним засобом відсторонена, про повторність попереджена. Вказаними діями порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що жодної судової повістки на розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності з суду першої інстанції їй не надходило.
Після отриманих результатів, які на думку апелянта, є невірними, оскільки технічний пристрій був в несправному стані і поліцейські не надали їй ні сертифіката відповідності, ні свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, поліцейськими також було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у неї ознаками: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів.
Проте, відеозапис події не містить показників результату тесту.
Поліцейськими під час проведення її огляду не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що ставить під сумнів правомірність використання такого засобу вимірювальної техніки поліцейськими, правильність роботи аналізатора та результатів тесту № 99.
З відеозапису вбачається, що близько 6 хвилин поліцейські не могли провести їй тестування (огляд) близько 10 разів за допомогою спеціального технічного пристрою, оскільки жодного результату тесту Alcotest Drager 7510 не показував.
Крім цього, відповідно до Інструкції з експлуатації Alcotest Drager 7510 заборонено підносити прилад близько до антени мобільних телефонів та передавальних станцій.
Проте, поліцейськими ці вимоги Інструкції з експлуатації були проігноровані, оскільки з відеозапису вбачається, що Alcotest Drager 7510 знаходиться в руках у поліцейського, у якого на жилеті висить передавальна станція, а в неї в руках знаходився мобільний телефон.
Враховуючи викладені порушення з боку поліцейських під час проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрою Alcotest Drager 7510, вважає результати тесту № 99 недостовірними.
Поліцейські не роз`яснили їй її права й обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Крім цього, судом першої інстанції не враховано і те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, була оголошена «повітряна тривога» через ворожу погрозу ударними безпілотними ударними апаратами, про що неодноразово повідомлялось диспетчером поліцейським.
З відеоматеріалу вбачається, що вона не погодилась з результатами огляду, на що, поліцейські почали пропонувати їй проїхати до лікаря-нарколога, який в тривогу не працює, для проведення медичного огляду там. Проте, враховуючи безпекову ситуацію у місті Запоріжжя, перебування лікаря-нарколога під час повітряної тривоги в укритті, вона відмовилась від пропозиції поліцейських, які не видали їй відповідне направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

В судове засідання, призначене на 14 серпня 2026 року, ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Мельніков В.Є. не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином.
14 серпня 2026 року захисник-адвокат Мельніков В.Є. подав на адресу апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з його зайнятістю в іншому провадженні, розгляд якого призначений на 14 серпня 2026 року 12-20 годину, при цьому до зазначеної заяви додано документ, в якому зазначено дату/час: 14 серпня 2026 року, 12-20, № справи:336/1428/24, форма судочинства: кримінальне судочинство, графи: сторони по справі, суть спору – не містять жодних відомостей. 
Крім того, розгляд справи щодо ОСОБА_1 , призначений на 05 червня 2026 року на 09-50 годину було відкладено за клопотанням захисника-адвоката Мельнікова В.Є., в якому, окрім іншого, зазначено про те, що докази поважності причин неявки у дане судове засідання будуть надані у наступному судовому засіданні, проте зазначені відомості не надані. 
Суд апеляційної інстанції відкладав апеляційний розгляд справи задля виклику ОСОБА_1 , остання викликалася шляхом направлення судових повісток, які були отримані ОСОБА_1 особисто, та за допомогою SMS – повідомлень за номером телефону, вказаному в рапорті працівника поліції, згідно з відповідними довідками у додатку «Viber» судові повістки є доставленими, та, крім того, – до електронного кабінету, також здійснено відповідне оголошення на сайті Судової влади України.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення її права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи, проте остання долею цього провадження не цікавиться. 
В свою чергу, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Мельнікова В.Є., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При апеляційному розгляді встановлено таке.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9а) ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджено наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №561505 від 07 січня 2026 року, згідно з яким, 07 січня 2026 року о 22-08 годині в м.Запоріжжі по вул.Бочарова,11, водій  ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився з застосуванням приладу Drager Alcotest 7510, під час відео фіксації. Відповідно до тесту №99, водій керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний – 1,11‰. З результатом згодна. Від керування відсторонена шляхом передачі транспортного засобу тверезому водію. Про повторність попереджена, чим порушила вимоги п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у роздруківці тесту газоаналізатору Alcotest7510, тест №99, проведений 07 січня 2026 року о 22-35 годині, результат тесту-1,11‰;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, за допомогою Alcotest Drager7510, результат огляду на стан сп`яніння: позитивна 1,11 ‰, з результатом ОСОБА_1 згодна. Під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис здійснювався за допомогою БК475856, 475115;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останньою посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01 листопада 2022 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Головань Д., згідно з яким, остання доповідає, що 07 січня 2026 року о 22:08 годині у м.Запоріжжя, по вул.Бочарова, біля будинку №11, відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за порушення Правил дорожнього руху України.
Під час спілкування з водієм у ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. О 22:13 водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу А1cotest Drager 7510. Відповідно до тесту №99, проведеного 07 січня 2026 року о 22-35, результат огляду позитивний — 1,11 ‰. З результатом огляду водій згодна, що підтверджено її підписом. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонено шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві — ОСОБА_2 (посвідчення водія серії НОМЕР_3 ), про що відібрано відповідну розписку. За виявленими правопорушеннями відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №561505 за ч.1 ст.130 КУпАП; винесено постанову серії ЕНА №6480362 за ч.1 ст.122 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалося, оскільки надано через ІП «Дія». Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався. Подію зафіксовано за допомогою нагрудних відеореєстраторів. БК: 475115, 475856.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9а) ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, шляхом направлення судової повістки за адресою проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення та смс-повідомлення, причина неявки суду не відома. Жодних клопотань чи заяв на адресу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя не надходило. Про причини неявки не повідомила.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, про те, що жодної судової повістки на розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності з суду першої інстанції їй не надходило, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мала можливість реалізувати всі свої процесуальні права в т.ч. право на захист, саме за апеляційною скаргою ОСОБА_1 переглядається оскаржувана постанова суду, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самою ОСОБА_1 , не спростовано.
Доводи апелянта щодо того, що технічний пристрій був в несправному стані і поліцейські не надали їй ні сертифіката відповідності, ні свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, є безпідставними, оскільки, відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу.
Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не пред`являла жодної вимоги надати сертифікат про повірку приладу Drager Alcotest.
Доводи ОСОБА_1 про те, що їй не було повідомлено на момент складання протоколу її права, передбачені ст.268 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, з якого убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та останню ознайомлено з місцем та часом розгляду справи, що підтверджується її підписом.
Також, як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 не висловлювала заперечень проти проведення її огляду під час повітряної тривоги та не висловлювала своє небажання проходити огляд з цих причин. За таких обставин, проведення огляду ОСОБА_1 під час повітряної тривоги само по собі не спростовує факт порушення останньою п.2.9а) ПДР України та не є безумовною підставою для закриття провадження в справі.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про порушення процедури проведення її огляду на стан сп`яніння, оскільки вона не погодилася з результатами такого огляду, не є слушними та спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписом, з якого убачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено ОСОБА_1 та запропоновано їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що вона запропонувала працівникам поліції «домовитись», потім весь час з кимось розмовляла по телефону, ігнорувала питання працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, у зв`язку із чим, працівники поліції їй зазначили про те, що таку поведінку вони сприймуть як відмову від проходження огляду. Після цього ОСОБА_1 погодилася проти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Так, працівниками поліції було зроблено контрольний забір повітря та роз`яснено ОСОБА_1 , яким чином потрібно проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Однак ОСОБА_1 проходила огляд 5 разів, так як газоаналізатор взагалі не показував ніякого результату, оскільки ОСОБА_1 не дотримувалась правил проходження огляду за допомогою технічного приладу. Після чого, працівниками поліції їй також було роз`яснено, що в тому разі, якщо вона не зможе правильно видихати повітря у мундштук, ними таку поведінку буде сприйнято як відмову. 
Після чого ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора з дотриманням встановленого порядку та в результаті огляду підтверджено стан сп`яніння у ОСОБА_1 , результат 1,11‰. На запитання працівників поліції, чи погоджується ОСОБА_1 з результатом такого огляду, остання відповіла, що ні, у зв`язку із чим, працівниками поліції було запропоновано останній пройти такий огляд в медичному закладі, на що остання запитала у працівників поліції про наслідки її незгоди поїхати до медичного закладу. На це працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що буде складено протокол стосовно неї, її буде відсторонено від керування транспортним засобом та що необхідно викликати тверезого водія. Після цього ОСОБА_1 зазначила, що вона погоджується з результатом. Після складання працівниками поліції відповідних адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 була ознайомлена з їх змістом та отримала їх копії. 
Окрім того, у акті огляду у графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 поставила свій підпис.
Також, підпис останньої міститься і у роздруківці з технічного приладу 
Отже, твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості, які підтверджують, що вона погодилася з результатами огляду, спростовуються вищевказаним відеозаписом та іншими доказами. 
Тому підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу не було.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.
Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2026 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева