ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.07.2026	Справа № 910/2630/26	
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Морозова С.М., розглянувши без повідомлення сторін 
Заяву Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі
за позовом Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”
до Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 
про стягнення 746 762 654,87 грн, - 

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство “ДТЕК Західенерго” (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (відповідач) суми заборгованості в розмірі 482 208 138,70 грн за період з листопада 2025 року по січень 2026 року, суми 3% річних в розмірі 2 457 665,14 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 2 971 415,67 грн, що виникли за Договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор Договору №0424-04013, акцепт – 27.05.2019 року).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2026 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” на користь Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” суму заборгованості в розмірі 711 173 456,77 грн, суму 3% річних в розмірі 5 844 286,25 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 29 744 911,85 грн та суму судового збору у розмірі 931 840,00 грн.
29.06.2026 до суду від Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва на 1 рік з дня прийняття.
Ухвалою від 13.07.2026 року заяву Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” було призначено до розгляду на 21.07.2026 року.
06.07.2026 року до канцелярії суду від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить покласти понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 90 180,00 грн на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи.
Розглянувши без повідомлення сторін заяву Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.
Положеннями ст. 221 ГПК України унормовано наступне.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. (ст. 244 ГПК України).
Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).
Як вбачається з поданих Акціонерним товариством “ДТЕК Західенерго” документів про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (адвокатське об`єднання) було укладено Договір про надання правничої допомоги №151-ЗЕ від 18.12.2025 року, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати клієнту за плату правничу допомогу.
На підтвердження наданих правничих послуг згідно Договору до суду надано:
- Звіт про надання правничої допомоги №2630 від 01.07.2026 року щодо визначення вартості наданої правової допомоги на суму в розмірі 90 180,00 грн із визначенням адвокатів Кострець Євгенія та Лозовицького Максима, як адвокатів, якими було надано відповідну правничу допомогу.
Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього витрат на адвокатів, у запереченнях, поданих до суду 10.07.2026 року, зазначив, що у Договорі не визначена вартість надання правничої допомоги за кожним дорученням клієнта, як і не надано самого доручення клієнта. У зв`язку з тим, що у Договорі не визначено вартість правничої допомоги, Договір є неукладеним. Також, відповідачем зазначено, що до суду не надано доказів перебування адвокатів Кострець Євгенія та Лозовицького Максима у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Перший радник». Окрім того, звіт не є доказом надання правничої допомоги, оскільки його підписано неуповноваженою особою. При цьому, пред`явлений позивачем розмір витрат є значно завищеним.
Так, пунктами 4.2. та 4.3. Договору про надання правничої допомоги №151-ЗЕ від 18.12.2025 року визначено, загальна вартість правничої допомоги за цим Договором складається із вартості наданої правничої допомоги за кожним дорученням клієнта та орієнтовно не повинна перевищувати 833 333,33 грн, крім того ПДВ – 166 666,67 грн, всього 1 000 000,00 грн. Всі додаткові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, включаються до звіту і компенсуються адвокатському об`єднанню клієнтом.
Оплата наданої правничої допомоги та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) адвокатським об`єднанням протягом 30 календарних днів з дня закінчення надання правничої допомоги за відповідним дорученням клієнта. (п. 4.4. Договору про надання правничої допомоги №151-ЗЕ від 18.12.2025 року).
Пунктом 3.2. Договору про надання правничої допомоги №151-ЗЕ від 18.12.2025 року визначено, що звіт складається та підписується адвокатським об`єднанням за результатом надання правничої допомоги.
Таким чином, наведені заперечення відповідача прийняті судом до уваги.
Окрім того, зміст п. 2.2.2. Договору про надання правничої допомоги №151-ЗЕ від 18.12.2025 року не містить обов`язку клієнта надавати лише письмові доручення, оскільки вони можуть бути і усними.
Судом встановлено, що Кострець Є.В., присутній в судових засіданнях, який представляв інтереси позивача за довіреністю №7-ЗЕ/26 від 19.12.2025 року, є адвокатом в розумінні Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, що підтверджується Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/1789, інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.
Судом встановлено, що Лозовицького М.С., присутній в судових засіданнях, який представляв інтереси позивача за довіреністю №8-ЗЕ/26 від 19.12.2025 року, є адвокатом в розумінні Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, що підтверджується Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №5208 від 19.10.2018, інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19). 
Суд, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є частково співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а тому, розмір заявленого до стягнення із відповідача у даній справі гонорару частково відповідає критерію розумності.
Таким чином, Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 180,00 грн.
Отже, керуючись приписами ст.ст. 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Заяву Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” про ухвалення додатково рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (код ЄДРПОУ 00100227, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25) на користь Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” (код ЄДРПОУ 23269555, адреса: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 180,00 грн (п`ятдесят тисяч сто вісімдесят гривень 00 копійок).
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили. 
4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя С. МОРОЗОВ