Справа № 559/2556/26 
Провадження № 1-кп/559/284/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року    м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №12026181040000238 від 08.06.2026 на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим за ч.4 ст.185 ч.1 ст.357 КК України    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дубно, Рівненської області, українцем, громадянином України, не одруженим, із базовою середньою освітою, відповідно до ст.89 КК України не судимим, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
з участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_5 ; за згодою потерпілого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_3 у період часу до 03.05.2026 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом і маючи умисел на викрадення офіційного документа, скориставшись відсутністю нагляду за своїми діями, шляхом вільного доступу таємно заволодів банківською карткою AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилася в гаманці дружини потерпілого - ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_3 почав розпоряджатися викраденою банківською карткою на власний розсуд, усвідомлюючи, що вона є офіційним документом і належить потерпілому ОСОБА_6 .
Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в викраденні офіційного документа, а саме: банківської картки, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України. 
Крім того, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілого, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 використав викрадену банківську картку для безконтактної оплати товарів у торговельних закладах міста Дубно.
Так, 03.05.2026 він здійснив оплату товару в аптеці «Рівнеліки» по вул. Данила Галицького, 18, на суму 106 грн. 60 коп., а 04.05.2026 здійснив розрахунки банківською карткою в супермаркеті «АТБ» по вул. Данила Галицького, 9 (двічі) на загальну суму 156 грн. 80 коп., в магазині «Spirit and food» по вул. Забрама, 32, - на суму 695 грн. і в супермаркеті «Тріо» по вул. Данила Галицького, 11, - на суму 144 грн. 90 коп.
05.05.2026 ОСОБА_3 продовжив користуватися викраденою банківською карткою, здійснивши в м. Дубно розрахунки в магазині «Spirit and food» по вул. Сурмичі, 3 на суму 608 грн., в аптеці «Рівнефармація» по вул. Михайла Грушевського, 170 - на суму 113 грн., в магазині «Spirit and food» по вул. Митрополита Шептицького, 7/4, - на суму 251 грн. 50 коп., у магазині «OVATSIIA #607» по вул. Залізничній, 60 - на суму 303 грн. 60 коп., а також тричі в магазині «Spirit and food» по вул. Сурмичі, 99, на загальну суму 2098 грн. 50 коп.
Загалом у період із 03.05.2026 до 05.05.2026 ОСОБА_3 здійснив 12 безконтактних оплат викраденою банківською карткою, незаконно заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 4477 гривень 90 копійок, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду.
Суд визнає доведеним, що  ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, ч.4 ст.185 КК України.
Під час підготовчого судового засідання 16.07.2026, за письмової згоди потерпілого, між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисниці ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно угоди обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та виконати призначене йому судом покарання. Сторони узгодили покарання, в тому числі остаточне у виді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням з випробуванням із іспитовим строком, у визначенні тривалості якого покладаються на розсуд суду. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи не оспорює, щиро розкаюється у вчиненому. Потерпілий після інсульту хворий і він допомагав йому та його жінці, вони давали картку купувати, але не давали дозволу витрачати гроші на себе,в якийсь момент він заволодів карткою та почав розрахуватися нею на свої потреби, таємно від них. Має залежність, перебуває на замісній терапії і тоді не було грошей. Зараз вже підробляє ремонтами авто, власник майстерні взявся за нього і навіть возить на роботу і з роботи, він хоче налагодити своє життя, дохід зараз від 20 тис. грн. до 30 тис. грн.. на місяць. Потерпілому все відшкодував і допомагає йому та його дружині просто так по господарству – город посадив їм, потім і зібрати допоможе, так хоче загладити свою вину, навіть сьогодні перед засіданням був у них і допомагав. Дає слово, що більше красти не буде і витримає іспитовий строк, всі обов`язки виконає, просить дати йому шанс. Пояснив суду, що угоду уклав добровільно, наслідки її укладання та затвердження зрозумілі, всі збитки потерпілій він відшкодував у повному обсязі, шляхом повернення викрадених коштів.
Всі учасники просять затвердити угоду, укладену добровільно. Потерпілий надав заяву, що претензій не має до обвинуваченого, надав прокурору дозвіл на укладення угоди. Захисниця підтвердила добровільність укладення угоди, потерпілому повністю відшкодовано збитки, це ж підтверджує й прокурор.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких чи тяжких злочинів. Кримінальні правопорушення, в вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином і кримінальним проступком. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. 
На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України. Тому наявні правові підстави для затвердження угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, яка є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого й відповідає загальним засадам призначення покарання. Враховується характер, кількість і тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який у силу закону несудимий, не перебуває під спостереженням у лікаря – психіатра, але перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 15.07.2024. Також суд враховує пом`якшуючі вину обставини, адже ОСОБА_3 щиро кається, активно сприяв розкриттю правопорушення і повністю відшкодував заподіяні збитки. Обтяжуючих обставин судом не встановлено. В підсумку, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, тривалість якого суд визначає з огляду на все вищевикладене в середньому розмірі із покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого застосовано у виді особистого зобов`язання строком до 26.08.2026, в ньому відпала потреба і суд погоджується зі сторонами, що його необхідно скасувати. 
Судові витрати та речові докази відсутні. 
Керуючись ст. 314, 370, 374, 469, 473-475, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
затвердити угоду про визнання винуватості від 16.07.2026, укладену між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , захисницею ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №12026181040000238 від 08.06.2026.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити узгоджену міру покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. 
На підставі ст.75-76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього такі обов`язки: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники справи мають право отримати копію вироку. Прокурору, обвинуваченому та його захисниці повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя           ОСОБА_1