Справа № 560/15928/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

13 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідач, ГУ), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 24.07.2025 № 48376/03-16; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 такі періоди роботи: з 16.12.2002 по 09.01.2003 на посаді тракториста-бульдозериста; з 21.09.2009 по 28.02.2010 на посаді майстра; з 01.03.2016 по 07.04.2020 на посаді тракториста; з 08.04.2020 по 31.12.2024 на посаді лісоруба; з 01.01.2025 по 07.05.2025 на посаді вальника лісу; та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.07.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка підлягає застосуванню з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, з урахуванням наявності у позивача після досягнення 55 років загального стажу роботи понад 31 рік, з них більше 18 років 1 місяця спеціального стажу роботи у лісовій галузі.
Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.06.2026 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в дводенний строк з дня отримання даної ухвали суду, надати до суду копію заяви позивача від 15.07.2025 поданої до пенсійного органу про призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою суду від 01.07.2026 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про залучення до участі у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як співвідповідача відмовлено; залучено до участі у справі №560/15928/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, код ЄДРПОУ 21318350) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Відповідно до позовної заяви, позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю з таких підстав. 
Позивач вважає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки відповідач безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На думку позивача, відповідач неправильно застосував пункт 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та помилково обмежив обрахунок спеціального стажу датою 11.10.2017.
Зазначає, що після рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 застосуванню підлягає пункт «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка передбачає право чоловіків на пенсію за вислугу років після досягнення 55 років, за наявності загального стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на відповідній роботі.
Вказує, що на дату звернення із заявою від 15.07.2025 він досяг 55-річного віку, мав страховий стаж понад 31 рік, не працював, а його спеціальний стаж роботи у лісовій галузі становив 18 років 01 місяць 00 днів.
Згідно із відзивом на позов, відповідач проти позову заперечує та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на таке.
Вказує, що за принципом екстериторіальності головне управління розглянуло заяву позивача від 15.07.2025 про призначення пенсії за вислугу років та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.07.2025 № 221050003381 у зв`язку з тим, що позивач не набув необхідного стажу вислуги років.
Відповідач посилається на пункт 2-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вважає, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які станом на 11.10.2017 мали вислугу років і стаж, необхідні для призначення пенсії за вислугу років.
За розрахунком відповідача, страховий стаж позивача становить 31 рік 5 місяців 8 днів, а стаж вислуги років станом на 11.10.2017 - 10 років 2 місяці 14 днів. 
Відповідач вважає цей спеціальний стаж недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.07.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
У заяві зазначено вид пенсії - «вислуга років», РНОКПП позивача - НОМЕР_1 , адресу проживання та спосіб виплати пенсії через банківську установу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.07.2025 № 221050003381 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.
Зазначене рішення містить реєстраційний реквізит від 24.07.2025 № 48376/03-16.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач встановив такі обставини: дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата звернення до територіального органу Пенсійного фонду України - 15.07.2025; вік заявника - 55 років; страховий стаж - 31 рік 5 місяців 8 днів; стаж вислуги років, визначений відповідачем станом на 11.10.2017, - 10 років 2 місяці 14 днів; відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди; позивач не працює.
Отже, вік позивача, загальний страховий стаж, факт звернення із заявою 15.07.2025 та обставина того, що позивач не працював на час звернення, відповідачем в оскаржуваному рішенні не заперечувалися.
Підставою для відмови відповідач визначив те, що позивач, на думку відповідача, не набув стажу вислуги років, необхідного для призначення пенсії за пунктом «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому відповідач не зарахував до стажу за вислугу років періоди роботи за довідкою від 07.05.2025, зазначивши в рішенні номер довідки як № 25, а саме: з 16.12.2002 по 09.01.2003, з 21.09.2009 по 28.02.2010 та з 01.06.2016 по 09.03.2016, оскільки посади, на яких працював заявник, на думку відповідача, відсутні у Списку професій, посад і виробництв, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».
У матеріалах справи наявна довідка філії «Подільський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 07.05.2025 № 223 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Ця довідка підтверджує роботу позивача повний робочий день у Летичівському лісопункті, Летичівському лісопромисловому комплексі, Летичівському держлісгоспі, державному підприємстві «Летичівське лісове господарство», філії «Летичівське лісове господарство» ДП «Ліси України».
З довідки № 223 вбачається, що позивач працював: з 16.12.2002 по 17.02.2004: з 16.12.2002 - трактористом-бульдозеристом Летичівського лісопункту; з 10.01.2003 - тимчасово лісорубом 4 розряду Летичівського лісопункту; з 01.04.2003 - трактористом на трельовочному тракторі Летичівського лісопункту; з 17.02.2004 - звільнений; з 28.09.2007 по 10.09.2015: з 28.09.2007 - лісорубом 3 розряду Летичівського лісопункту; з 07.05.2008 - лісорубом 4 розряду; з 01.07.2008 - лісорубом 6 розряду; з 21.09.2009 - на 0,5 ставки майстра на лісозаготівельних роботах та лісорубом 6 розряду у вільний від основної роботи час; з 01.03.2010 - лісорубом 6 розряду; з 10.09.2015 - звільнений; з 01.03.2016 по 31.12.2022: з 01.03.2016 - трактористом 6 розряду; з 10.03.2016 - трактористом 6 розряду на трелювальному тракторі ТДТ-55 на лісозаготівельних роботах; з 08.04.2020 - лісорубом 6 розряду; з 01.01.2023 по 31.12.2024: лісорубом 6 розряду; з 01.01.2025 по 07.05.2025: вальником лісу 6 розряду.
У довідці № 223 зазначено характер виконуваних робіт: звалювання дерев, обрізка сучків, розмітка, розкряжівка хлистів, підгортання сортиментів, трелювання дерев та хлистів від місця рубки до проміжних складів, складування та відвантаження деревини споживачам, раціональний розподіл хлистів та інше.
Щодо періоду роботи вальником лісу суд враховує, що довідка № 223 підтверджує виконання позивачем робіт зі звалювання дерев, які за своїм характером відповідають роботам за професією звальщика лісу, передбаченою Списком № 583.
Довідка № 223 також містить посилання на те, що професії/посади «лісоруб», «тракторист на трелюванні лісу» передбачені Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Загальний стаж роботи позивача в лісовій галузі, визначений у довідці № 223, становить 18 років 01 місяць 00 днів. 
При цьому, довідка містить деталізацію тривалості кожного періоду роботи: з 16.12.2002 по 17.02.2004 - 01 рік 01 місяць 08 днів; з 28.09.2007 по 10.09.2015 - 07 років 11 місяців 14 днів; з 01.03.2016 по 31.12.2022 - 06 років 09 місяців 00 днів; з 01.01.2023 по 31.12.2024 - 01 рік 11 місяців 12 днів; з 01.01.2025 по 07.05.2025 - 00 років 03 місяці 26 днів.
Наказом філії «Подільський лісовий офіс» ДП «Ліси України» підтверджено звільнення ОСОБА_1 07.05.2025 з посади вальника лісу 6 розряду Летичівського лісопромислового комплексу Хмельницького надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.
Отже, на дату звернення із заявою - 15.07.2025 - позивач був звільнений з роботи, яка за характером виконуваних робіт та займаною посадою належить до роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.
Довідкою філії «Подільський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 12.06.2025 № 372 підтверджено, що Летичівський держлісгосп перейменовано у державне підприємство «Летичівське лісове господарство», державне підприємство «Летичівське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Ліси України», а філію «Летичівське лісове господарство» ДП «Ліси України» припинено шляхом її закриття.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд виходить з того, що предметом перевірки у цій справі є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.07.2025 № 221050003381, яке містить реєстраційний реквізит від 24.07.2025 № 48376/03-16, саме на момент його прийняття та саме з тих мотивів, які відповідач поклав в основу цього рішення.
З огляду на викладене вище, така перевірка має ретроспективний характер: суд оцінює рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням тих фактичних обставин, які існували на час його прийняття, і не підміняє мотиви відповідача новими підставами для відмови, які не були зазначені в оскаржуваному рішенні.
Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Стаття 7 Закону № 1788-XII передбачає, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Пункт «в» статті 55 Закону № 1788-XII встановлює, що право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пункт 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IVпередбачає, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, прямо передбачених цією статтею.
Частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV передбачає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Суд застосовує постанову Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» у редакціях, чинних у спірні періоди роботи позивача та на дату виникнення спірних правовідносин). 
Вказаною постановою затверджено Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. 
Зазначеним Списком передбачені, зокрема, звальщики лісу, лісоруби, трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу, а також майстри і старші майстри, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.
Суд застосовує Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі – Порядок № 637), у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
Пункт 20 Порядку № 637 встановлює, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції; стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування; стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
При вирішенні цієї справи, суд враховує постанову Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 240/24/21, у якій предметом спору також було застосування пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII до працівника лісової галузі та питання, чи має спеціальний стаж визначатися лише станом на 11.10.2017.
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що у спірних правовідносинах виникла колізія між Законом № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 та Законом № 1058-IV у частині обмеження права на врахування пільгового стажу, здобутого після 11.10.2017.
Верховний Суд дійшов висновку, що відмова у призначенні пенсії є протиправною, якщо на день звернення особа досягла 55 років, має достатній страховий стаж і достатній спеціальний стаж відповідно до пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII.
Верховний Суд також зазначив, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону № 1788-XII лише особами, які мали необхідний стаж станом на 11.10.2017, то він мав би виключити із Закону № 1788-XII інші положення, чого зроблено не було.
Крім того, у постанові від 06.11.2023 у справі № 240/24/21 Верховний Суд ухвалив нове рішення про задоволення позову, визнав протиправним і скасував рішення пенсійного органу та зобов`язав відповідний орган Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII з дати звернення із заявою.
Суд також враховує підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 12.04.2021 у справі № 305/1132/16-а, за яким при вирішенні питання про зарахування спеціального стажу у лісовій галузі значення має не лише буквальна назва посади, а й фактичний характер виконуваних робіт та їх відповідність роботам, передбаченим Списком № 583.
У зазначеній справі Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо зарахування до спеціального стажу роботи бульдозеристом/машиністом бульдозера в лісовій галузі, оскільки доказами було підтверджено фактичне виконання робіт на лісозаготівлі, підготовці лісосік, трелюванні або вивезенні лісу.
Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача, суд зазначає про таке. 
Так, із оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не заперечував досягнення позивачем 55-річного віку, наявність у нього страхового стажу 31 рік 5 місяців 8 днів, зарахування всіх періодів до страхового стажу, а також те, що позивач не працює.
Спірним є питання наявності у позивача стажу вислуги років, а саме: чи правомірно відповідач обмежив обрахунок спеціального стажу позивача датою 11.10.2017; чи правомірно відповідач не зарахував окремі періоди роботи позивача до спеціального стажу через нібито відсутність відповідних посад у Списку № 583.
Щодо обмеження обрахунку спеціального стажу датою 11.10.2017, то суд вказує на таке. 
Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, зокрема, з огляду на те, що станом на 11.10.2017 стаж вислуги років позивача становить 10 років 2 місяці 14 днів.
Суд не погоджується з таким підходом з таких підстав.
З урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06.11.2023 у справі № 240/24/21, право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII має оцінюватися з урахуванням умов, наявних на час звернення особи із заявою про призначення пенсії, а не виключно станом на 11.10.2017.
У цій справі позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 15.07.2025. 
Саме на цю дату відповідач мав перевірити наявність умов для призначення пенсії за вислугу років: вік, загальний страховий стаж, спеціальний стаж та факт залишення роботи, яка дає право на таку пенсію.
Отже, відповідач неправомірно обмежив оцінку спеціального стажу позивача датою 11.10.2017 та не врахував спеціальний стаж, набутий позивачем після цієї дати.
Із приводу періоду з 16.12.2002 по 09.01.2003, то суд виходить із таких міркувань. 
В оскаржуваному рішенні відповідач не зарахував до спеціального стажу період з 16.12.2002 по 09.01.2003, посилаючись на те, що посада, на якій працював позивач, відсутня у Списку № 583.
При цьому, суд встановив, що довідка № 223 підтверджує прийняття позивача з 16.12.2002 трактористом-бульдозеристом Летичівського лісопункту, а з 10.01.2003 - тимчасове переведення лісорубом 4 розряду Летичівського лісопункту.
Суд враховує, що у постанові від 12.04.2021 у справі № 305/1132/16-а Верховний Суд при вирішенні питання про спеціальний стаж у лісовій галузі виходив не лише з буквальної назви посади, а й з фактичного характеру виконуваних робіт.
Водночас, у цій справі довідка № 223 підтверджує не лише назви посад, а й характер робіт позивача, пов`язаний із лісозаготівлею, трелюванням дерев та хлистів, розкряжівкою хлистів, складуванням і відвантаженням деревини.
За таких обставин, суд виходить з того, що формальне посилання відповідача на відсутність назви «тракторист-бульдозерист» у Списку № 583 без оцінки фактичного характеру виконуваних робіт є необґрунтованим.
Отже, період з 16.12.2002 по 09.01.2003 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
Щодо періоду з 21.09.2009 по 28.02.2010, то суд зазначає про таке. 
В оскаржуваному рішенні відповідач не зарахував до спеціального стажу період з 21.09.2009 по 28.02.2010, посилаючись на те, що посада, на якій працював позивач, відсутня у Списку № 583.
З довідки № 223 вбачається, що з 21.09.2009 позивача переведено на 0,5 ставки майстра на лісозаготівельних роботах та лісорубом 6 розряду у вільний від основної роботи час Летичівського лісопункту, а з 01.03.2010 переведено лісорубом 6 розряду Летичівського лісопункту.
Пункт «в» статті 55 Закону № 1788-XII прямо охоплює майстрів, у тому числі старших майстрів, безпосередньо зайнятих на лісозаготівлях і лісосплаві. 
Список № 583 також передбачає майстрів і старших майстрів, зайнятих на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.
Крім того, довідка № 223 підтверджує, що позивач у цей період був пов`язаний із лісозаготівельними роботами, а також виконував роботу лісоруба 6 розряду у вільний від основної роботи час.
При цьому, суд враховує, що довідка № 223 у вступній частині підтверджує роботу позивача повний робочий день, а в описі цього періоду зазначає поєднання роботи на 0,5 ставки майстра на лісозаготівельних роботах із виконанням роботи лісоруба 6 розряду у вільний від основної роботи час. 
Відповідач в оскаржуваному рішенні не зазначив неповну зайнятість як самостійну підставу для незарахування цього періоду до спеціального стажу.
Тому висновок відповідача про те, що цей період не підлягає зарахуванню до спеціального стажу через відсутність посади у Списку № 583, є необґрунтованим.
За таких обставин, період з 21.09.2009 по 28.02.2010 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
Із приводу зазначеного відповідачем періоду з 01.06.2016 по 09.03.2016, то суд вказує на таке. 
В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що не зараховує до спеціального стажу період з 01.06.2016 по 09.03.2016.
У той же час, суд зазначає, що такий період є хронологічно неможливим, оскільки дата його початку є пізнішою за дату закінчення.
Крім того, такого періоду немає у довідці № 223. 
Натомість довідка № 223 підтверджує період роботи позивача з 01.03.2016 по 31.12.2022, у межах якого: з 01.03.2016 позивача прийнято трактористом 6 розряду Летичівського лісопункту; з 10.03.2016 позивача переведено трактористом 6 розряду на трелювальний трактор ТДТ-55 на лісозаготівельних роботах Летичівського лісопункту; з 08.04.2020 позивача переведено лісорубом 6 розряду Летичівського лісопункту.
Зазначення відповідачем у рішенні періоду, який відсутній у поданих документах і є хронологічно неможливим, свідчить про те, що відповідач не з`ясував належним чином фактичні обставини щодо трудової діяльності позивача у 2016 році.
При цьому, позовні вимоги стосуються не періоду з 01.06.2016 по 09.03.2016, а періодів з 01.03.2016 по 07.04.2020 на посаді тракториста та з 08.04.2020 по 31.12.2024 на посаді лісоруба.
Щодо періоду з 01.03.2016 по 07.04.2020, то суд виходить із такого. 
Довідка № 223 підтверджує, що з 01.03.2016 позивач працював трактористом 6 розряду Летичівського лісопункту, а з 10.03.2016 - трактористом 6 розряду на трелювальному тракторі ТДТ-55 на лісозаготівельних роботах Летичівського лісопункту.
Список № 583 передбачає трактористів на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу як працівників, робота яких дає право на пенсію за вислугу років.
Довідка № 223 підтверджує також фактичний характер робіт позивача, зокрема трелювання дерев та хлистів від місця рубки до проміжних складів, що відповідає роботам, передбаченим Списком № 583.
Відповідач в оскаржуваному рішенні не навів належних мотивів, з яких цей період не може бути зарахований до спеціального стажу, крім помилкового обмеження обрахунку спеціального стажу датою 11.10.2017 та некоректного посилання на неіснуючий календарний період.
Тому період з 01.03.2016 по 07.04.2020 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
Із періоду періоду з 08.04.2020 по 31.12.2024, то суд зазначає про таке. 
Довідка № 223 підтверджує, що з 08.04.2020 позивач переведений лісорубом 6 розряду Летичівського лісопункту; з 01.01.2023 трудовий договір продовжено на посаді лісоруба 6 розряду; з 01.01.2024 позивач переведений лісорубом 6 розряду Летичівського лісопромислового комплексу; з 31.12.2024 звільнений з посади лісоруба 6 розряду.
Список № 583 передбачає лісорубів як працівників, робота яких дає право на пенсію за вислугу років.
Довідка № 223 підтверджує, що у цей період позивач виконував роботи, пов`язані із звалюванням дерев, обрізкою сучків, розкряжівкою хлистів, трелюванням дерев та хлистів, складуванням і відвантаженням деревини.
Водночас, відповідач в оскаржуваному рішенні не спростував достовірність довідки № 223 та не зазначив інших мотивів, які б унеможливлювали зарахування цього періоду до спеціального стажу.
Тому період з 08.04.2020 по 31.12.2024 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
Щодо періоду з 01.01.2025 по 07.05.2025, то суд вказує на таке. 
Довідка № 223 підтверджує, що з 01.01.2025 позивач був прийнятий вальником лісу 6 розряду Летичівського лісопромислового комплексу Хмельницького надлісництва, а з 07.05.2025 звільнений з посади вальника лісу 6 розряду.
Наказом про звільнення підтверджено, що позивача звільнено 07.05.2025 з посади вальника лісу 6 розряду за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.
Список № 583 передбачає звальщиків лісу як працівників, робота яких дає право на пенсію за вислугу років.
З урахуванням характеру робіт, зазначених у довідці № 223, зокрема звалювання дерев, а також найменування посади позивача - вальник лісу 6 розряду, суд вважає, що цей період відповідає роботам за професією звальщика лісу, охопленим пунктом «в» статті 55 Закону № 1788-XII та Списком № 583.
Тому період з 01.01.2025 по 07.05.2025 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
Із приводу наявності у позивача права на пенсію за вислугу років, то суд виходить з таких міркувань. 
Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії - 15.07.2025 - позивач: досяг 55 років; мав страховий стаж 31 рік 5 місяців 8 днів, що визнав відповідач; не працював, що також зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні; мав підтверджений спеціальний стаж роботи у лісовій галузі 18 років 01 місяць 00 днів згідно з довідкою № 223; залишив роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років, що підтверджується наказом про звільнення з 07.05.2025.
Отже, на момент звернення із заявою позивач виконав умови пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019.
Суд також враховує, що відповідач в оскаржуваному рішенні: не посилався на недостовірність довідки № 223; не зазначив про відсутність первинних документів; не зазначив про необхідність уточнення або дооформлення довідки; не заперечив вік позивача; не заперечив загальний страховий стаж позивача; не заперечив факт того, що позивач не працює.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років є протиправною.
Позивач просить, зокрема, зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди роботи до спеціального стажу та повторно розглянути заяву від 15.07.2025 про призначення пенсії за вислугу років.
Водночас, суд враховує, що згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав особи.
Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії для відновлення прав позивача.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для такого рішення виконано всі умови, визначені законом, і його прийняття не передбачає права відповідача діяти на власний розсуд.
У цій справі суд встановив, що на дату звернення із заявою позивач виконав усі умови, визначені законом для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII: досяг 55-річного віку; має необхідний загальний страховий стаж; має необхідний спеціальний стаж; залишив роботу, яка дає право на таку пенсію; звернувся із заявою про призначення пенсії.
За таких обставин, у відповідача відсутній адміністративний розсуд щодо вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за вислугу років.
За встановлених судом обставин, відповідач має прийняти єдине правомірне рішення - про призначення пенсії позивачу.
При цьому, суд зазначає, що дискреційними можуть бути лише технічні дії щодо обчислення розміру пенсії та організації її виплати, однак вони не впливають на саме право позивача на призначення пенсії.
Такий спосіб захисту відповідає підходу Верховного Суду, викладеному, серед інших, у постанові від 06.11.2023 у справі № 240/24/21, у якій за подібних правовідносин Верховний Суд зобов`язав орган Пенсійного фонду України призначити особі пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII з дати звернення із заявою.
Тому суд вважає необхідним для ефективного захисту порушеного права позивача зобов`язати відповідача не лише зарахувати спірні періоди до спеціального стажу, а й призначити позивачу пенсію за вислугу років з дати звернення - 15.07.2025.
З огляду на викладене вище, за результатами розгляду справи, суд прийшов до таких висновків.
Оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є протиправним, оскільки прийняте без належного врахування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з помилковим обмеженням обрахунку спеціального стажу датою 11.10.2017.
Відповідач безпідставно не зарахував до спеціального стажу позивача спірні періоди роботи, підтверджені належними доказами, та безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.
Отже, позовні вимоги в цій справі підлягають задоволенню повністю.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, то суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.07.2025 № 221050003381 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, яке містить реєстраційний реквізит від 24.07.2025 № 48376/03-16.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, такі періоди роботи: з 16.12.2002 по 09.01.2003; з 21.09.2009 по 28.02.2010; з 01.03.2016 по 07.04.2020; з 08.04.2020 по 31.12.2024; з 01.01.2025 по 07.05.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII з 15.07.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Фастівський р-н, Київська обл.,08500 , код ЄДРПОУ - 22933548) 	
Третя особа:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений