Справа № 456/3087/26
Провадження № 1-кп/456/442/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141130000125 від 22.05.2026, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений 23.02.2026 вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, який набрав законної сили 26.03.2026 (справа № 343/2537/25, провадження № 1-кп/343/44/2026).
01.04.2026 ОСОБА_4 взятий на облік у Стрийському РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. Болехіська, 25, де його попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання, вручено під розписку направлення до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств, що за адресою: м. Стрий, вул. Нижанківського, 50, для відбування призначеного судом покарання. 
Однак засуджений ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин, ігноруючи офіційне письмове попередження його про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного йому вироком суду покарання у виді громадських робіт, незважаючи на проведену профілактичну бесіду щодо обов`язків засуджених та неодноразові виклики до уповноваженого органу з питань пробації, в порушення вимог ч. 1 ст. 37 Кримінально - виконавчого кодексу України, п. 1 ч. 3 розділу VII Наказу № 272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних із позбавленням волі» (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 733/5 від 13.03.2025), 11.05.2026, 12.05.2026, 14.05.2026 та 15.05.2026 не вийшов на громадські роботи 4 рази без поважних причин, таким чином, не відпрацювавши 31 годину із призначених вироком суду 240 годин громадських робіт у Стрийському міському комбінаті комунальних підприємств, чим ухилився від відбуття вказаного покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що був засуджений 23.02.2026 вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. У Стрийському РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області його було попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання та вручено під розписку направлення до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств для відбування призначеного судом покарання. Чотири рази 11.05.2026, 12.05.2026, 14.05.2026 та 15.05.2026 він не вийшов на громадські роботи, не попередивши про своє неприбуття. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати. 
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенніх визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Обвинувачений ОСОБА_4 не відбув 31 годину громадських робіт, а відтак є всі підстави для застосування судом ст. 71 КК України.
Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що згідно зі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2026, відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України перерахувавши невідбуту частину покарання у виді 31 години громадських робіт у 4 дні пробаційного нагляду.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 368-371, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 у виді 31 години громадських робіт, відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України перевівши його в покарання у виді 4 днів пробаційного нагляду, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 1 (один) рік 4 (чотири) дні пробаційного нагляду.
Згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя       ОСОБА_1