ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026  м.Дніпро Справа № 904/2635/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Джепи Ю.А. (доповідач), 
суддів: Соп`яненко О.Ю., Золотарьової Я.С.,
за участю секретаря судового засідання: Антоненко Д.О.,

за участю представників:
від скаржника (позивача): Романюк Ю.І. (поза межами приміщення суду) - адвокат,
інші учасники справи: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 (суддя Дичко В.О.) повний текст ухвали складено 22.05.2026
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676)
до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» (51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 168, код ЄДРПОУ 32130551)
про стягнення 92 293 721, 37 гривень

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог, заяви і ухвали суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 (повне рішення суду складено 23.12.2025) у справі № 904/2635/25 задоволено позовну заяву ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про стягнення 92 293 721,37 грн. Стягнуто з КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заборгованість за договором № 6503-ТКЕ(23)-4 від 16.10.2023 постачання природного газу за період із грудня 2023 року до березня 2024 року у сумі 92 293 721,37 грн та судовий збір у сумі 847 840,00 грн.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2026 (повну постанову складено 01.05.2026) апеляційну скаргу КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 у справі № 904/2635/25 – без змін.
11.05.2026 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025, яке набрало законної сили 21.04.2026, видано відповідний наказ.
13.05.2026 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від боржника надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 заяву КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» (вх. № 23286/26 від 13.05.2026) про відстрочення виконання судового рішення – задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 у справі № 904/2635/26 до 16.12.2026.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги та відповіді на відзив.

ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та неправильну оцінку доказів. 
Скаржник зазначає, що боржник не довів наявності виняткових обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду, не надав належних доказів на підтвердження своїх доводів, не зміг відповісти на поставлені у судовому засіданні питання щодо фактичних пошкоджень майна підприємства внаслідок військової агресії та реального обсягу коштів, стягнутих зі споживачів, а суд, всупереч вимогам статей 74 і 86 ГПК України, безпідставно поклав в основу ухвали непідтверджені припущення. 
Апелянт також вказує, що суд неправильно оцінив довідку Дніпровського відділу державної виконавчої служби від 18.05.2026 № 81282, оскільки наявність 1315 виконавчих проваджень на загальну суму 25 101 905,30 грн не свідчить про реальне надходження коштів, зазначена сума становить лише близько 27 % від загального розміру боргу перед позивачем, а боржник не надав жодного фінансового плану чи інших доказів можливості погашення решти заборгованості до закінчення строку відстрочки. 
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно врахував збитковість діяльності боржника та заборгованість його споживачів, хоча відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17, від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16 та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19, незадовільний фінансовий стан боржника, відсутність у нього коштів або невиконання зобов`язань його контрагентами є звичайними ризиками господарської діяльності та не можуть бути підставою для відстрочення виконання судового рішення. 
Також апелянт стверджує, що ухвала порушує баланс інтересів сторін, оскільки суд безпідставно надав перевагу інтересам боржника, мотивуючи це його значенням для територіальної громади та необхідністю підготовки до опалювального сезону 2026-2027 років, водночас не врахувавши стратегічне значення ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» для забезпечення енергетичної безпеки держави. 
На думку скаржника, безпідставне відтермінування виконання рішення порушує право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, у зв`язку з чим він просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Боржник – КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 – без змін, з підстав необґрунтованості апеляційної скарги. 
Боржник вказує, що предметом апеляційного перегляду є виключно питання наявності підстав для відстрочення виконання рішення відповідно до ст. 331 ГПК України, а не законність рішення про стягнення заборгованості чи звільнення від відповідальності. 
На думку відповідача, суд першої інстанції правомірно врахував сукупність обставин, які істотно ускладнюють негайне виконання рішення, зокрема критичне значення підприємства для забезпечення теплопостачання міста Кам`янського, необхідність підготовки до опалювального сезону 2026-2027 років, дію воєнного стану, державне регулювання тарифів, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів, збитковість діяльності підприємства, вжиття заходів щодо стягнення заборгованості зі споживачів та ризик блокування господарської діяльності у разі негайного примусового виконання рішення.
Відзив містить доводи про те, що в господарському процесі застосовується стандарт доказування «вірогідності доказів», а не стандарт «поза розумним сумнівом», тому посилання апелянта на відповідну практику ЄСПЛ є нерелевантними, тоді як суд першої інстанції належним чином оцінив подані фінансові документи, податкову декларацію, матеріали щодо дебіторської заборгованості, довідки органів державної виконавчої служби та інші докази у їх сукупності. 
Боржник також зазначає, що він є критично важливим підприємством паливно-енергетичного комплексу, яке забезпечує виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню й об`єктам соціальної сфери, а негайне примусове виконання рішення може призвести до зриву підготовки до опалювального сезону, блокування ремонтних робіт і створення загрози функціонуванню об`єктів критичної інфраструктури. 
Крім того, відповідач наголошує, що його фінансовий стан обумовлений не лише заборгованістю споживачів, а й дією державного регулювання тарифів, законодавчим мораторієм на їх підвищення та наявністю підтвердженої заборгованості держави з різниці в тарифах у сумі 230 073 267,93 грн, яка перевищує розмір боргу перед позивачем, а також нормативним врегулюванням механізму її погашення у 2026 році. 
На підтвердження активної роботи щодо погашення власної заборгованості боржник посилається на наявність значної кількості виконавчих проваджень про стягнення дебіторської заборгованості, додатково просить долучити до матеріалів справи лист Південного відділу державної виконавчої служби від 21.05.2026 № 03/28.5-34/73414 як новий доказ, отриманий після постановлення оскаржуваної ухвали, а також зазначає, що неодноразово пропонував стягувачу врегулювати питання погашення боргу шляхом укладення мирової угоди або розстрочення, що свідчить про відсутність наміру ухилятися від виконання рішення суду.
Відповідач вважає нерелевантними посилання апелянта на окремі постанови Верховного Суду щодо господарських ризиків, оскільки у цій справі відстрочення надано не лише з огляду на фінансові труднощі, а з урахуванням усієї сукупності обставин, натомість посилається на практику Верховного Суду, зокрема постанови від 18.02.2020 у справі № 922/2191/19, від 18.09.2024 у справі № 905/271/24 та від 06.02.2025 у справі № 904/1060/24, які допускають застосування ст. 331 ГПК України за наявності об`єктивних обставин, що ускладнюють негайне виконання рішення, та необхідності забезпечення балансу інтересів сторін. 
Також боржник зазначає, що тимчасове відстрочення виконання рішення до 16.12.2026 є пропорційним, відповідає вимогам ст. 331 ГПК України, не позбавляє стягувача права на виконання рішення, а лише тимчасово змінює строк його виконання з метою забезпечення реальної можливості виконання рішення без створення загрози безперебійному теплопостачанню територіальної громади, у зв`язку з чим просить суд прийняти відзив, долучити додаткові докази, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 – без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд першої інстанції встановив, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 про стягнення з КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 92 293 721, 37 грн заборгованості та 847 840 грн судового збору набрало законної сили 21.04.2026, після чого 11.05.2026 був виданий наказ на його примусове виконання.
13.05.2026 боржник звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення, мотивуючи її наявністю обставин, які істотно ускладнюють його негайне виконання.
Під час розгляду заяви суд поновив боржнику строк для подання додаткових доказів та долучив до матеріалів справи реєстри виконавчих документів і довідку органу державної виконавчої служби, визнавши поважними причини їх несвоєчасного подання.
Дослідивши подані докази, суд встановив, що КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» є теплопостачальним підприємством, яке розпорядженням Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації від 01.05.2025 № 829/0/527-25 віднесене до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Суд також установив, що з початку повномасштабної збройної агресії відбулося суттєве скорочення рівня оплати споживачами послуг теплопостачання, що призвело до істотного погіршення фінансового стану підприємства.
Крім того, суд встановив, що основним джерелом доходів боржника є кошти, які надходять від споживачів теплової енергії, а заборгованість перед позивачем виникла, зокрема, через значну дебіторську заборгованість споживачів. Ці обставини підтверджуються реєстрами виконавчих документів та довідкою Дніпровського відділу державної виконавчої служби від 18.05.2026 № 81282, відповідно до якої станом на 14.05.2026 на виконанні перебувало 1 315 виконавчих проваджень про стягнення на користь підприємства 25 101 905,30 грн. 
Також судом установлено, що згідно з податковою декларацією з податку на прибуток за 2025 рік підприємство отримало збитки у розмірі 533 365 590 грн.
Оцінивши наведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що негайне виконання рішення може унеможливити підготовку підприємства до опалювального сезону 2026-2027 років, проведення необхідних ремонтних робіт, закупівлю ресурсів та забезпечення безперебійного теплопостачання територіальної громади міста Кам`янське. 
Суд визнав, що боржником доведено наявність виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення, а відстрочення не є способом ухилення від його виконання, а спрямоване на забезпечення реального виконання рішення після стабілізації фінансового стану підприємства.
Керуючись ст. 331 ГПК України, принципами розумності, справедливості та необхідністю дотримання балансу інтересів сторін, суд відстрочив виконання рішення до 16.12.2026.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 у справі №904/2635/25, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2026, КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» звернулося до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання зазначеного рішення строком на один рік – до 21.04.2027. 
На обґрунтування заяви підприємство зазначило, що одноразове виконання рішення в частині сплати 92 293 721,37 грн основної заборгованості та 847 840 грн судового збору є неможливим через скрутний фінансовий стан, оскільки призведе до фактичного припинення господарської діяльності, унеможливить належну підготовку до опалювального сезону 2026-2027 років та створить загрозу безперебійному забезпеченню населення тепловою енергією.
Заявник послався на те, що є підприємством критичної інфраструктури та критично важливим для функціонування економіки і забезпечення життєдіяльності населення, здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а його діяльність має суспільно важливе значення.
На думку заявника, негативний вплив воєнного стану, наслідків пандемії COVID-19, дії мораторію на підвищення тарифів, погіршення платіжної дисципліни споживачів та загальної кризи паливно-енергетичного сектору зумовив істотне погіршення фінансового стану підприємства. При цьому заявник зазначив, що за результатами 2025 року підприємство отримало збиток у розмірі 533 365 590 грн, а примусове виконання рішення може призвести до арешту рахунків, неможливості фінансування аварійно-відновлювальних робіт, виникнення заборгованості із заробітної плати 292 працівникам та зриву проходження опалювального сезону.
Крім того, заявник зазначив, що вживає заходів щодо погашення заборгованості, зокрема здійснює роботу зі стягнення дебіторської заборгованості, яка, за даними фінансової звітності, становить 469 105 тис. грн, а також очікує отримання до кінця 2026 року компенсації різниці в тарифах у сумі 230 073 267,93 грн, погодженої протоколами територіальної комісії Дніпропетровської обласної державної адміністрації. 
За твердженням заявника, зазначені кошти будуть спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.
Обґрунтовуючи правові підстави заяви, відповідач послався на положення ст. 331 ГПК України, рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 №5-рп/2013, практику Європейського суду з прав людини, а також положення законодавства, що регулює функціонування ринку природного газу та сфери теплопостачання в умовах воєнного стану, вважаючи, що наведені обставини є винятковими та такими, що істотно ускладнюють своєчасне виконання судового рішення, а надання відстрочки забезпечить дотримання балансу інтересів сторін. 
Також заявник послався на постанову Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 904/1060/24 як на приклад застосування судами інституту відстрочення виконання судового рішення за подібних обставин.
Щодо посилання відповідача (божника) на лист Південного відділу державної виконавчої служби від 21.05.2026 № 03/28.5-34/73414 як новий доказ, що отриманий після постановлення оскаржуваної ухвали, то апеляційний суд не приймає його з огляду на положення ст. 269 ГПК України.
Так, відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Як зазначалося вище, суд першої інстанції на підставі поданих йому сторонами доказів, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов висновку про наявність передбачених ст. 331 ГПК України виняткових обставин, які істотно ускладнюють негайне виконання рішення суду та є підставою для відстрочення його виконання.
Оцінивши подані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відстрочення виконання рішення не є способом ухилення боржника від виконання судового рішення, а спрямоване на відновлення його належної господарської діяльності та забезпечення реальної можливості виконати рішення суду в повному обсязі.
З урахуванням необхідності дотримання балансу інтересів сторін, принципів розумності та справедливості, а також практики Європейського суду з прав людини щодо допустимості нетривалих затримок виконання судових рішень, суд відстрочив виконання рішення до 16.12.2026. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність передбачених ст. 331 ГПК України виняткових обставин, які істотно ускладнюють негайне виконання судового рішення з огляду на таке. 
Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції всебічно дослідив подані сторонами докази, надав їм оцінку відповідно до вимог статей 74, 76-79 та 86 ГПК України і дійшов висновку про необхідність тимчасового відстрочення виконання рішення з урахуванням балансу інтересів сторін.
Посилання апелянта на недоведеність виняткових обставин є безпідставними, оскільки Боржником подано належні докази, які підтверджують його статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, значний обсяг дебіторської заборгованості, підтверджений матеріалами виконавчих проваджень, збитковість діяльності, а також обставини, пов`язані з необхідністю забезпечення безперебійного теплопостачання та підготовки до опалювального сезону. Саме сукупність зазначених обставин, а не кожна з них окремо, була покладена судом першої інстанції в основу висновку про істотне ускладнення виконання рішення.
Відхиляються апеляційним судом і доводи скаржника щодо неналежної оцінки довідки органу державної виконавчої служби від 18.05.2026, оскільки суд першої інстанції не виходив із того, що зазначена у довідці сума забезпечує повне погашення боргу перед стягувачем, а врахував її як доказ здійснення боржником активних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та наявності потенційних джерел виконання рішення у майбутньому. 
Доводи апеляційної скарги про ненадання боржником фінансового плану погашення заборгованості не спростовують установлених судом першої інстанції обставин, оскільки ст. 331 ГПК України не ставить можливість відстрочення виконання рішення у залежність від подання такого документа. Наявність чи відсутність фінансового плану підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують існування обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду щодо того, що скрутний фінансовий стан або невиконання зобов`язань контрагентами є звичайними ризиками господарської діяльності, не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, адже у даній справі підставою для відстрочення стало не лише незадовільне фінансове становище боржника, а сукупність виняткових обставин, зокрема функціонування підприємства як об`єкта критичної інфраструктури, дія воєнного стану, необхідність забезпечення населення теплопостачанням та ризик зриву підготовки до опалювального сезону у разі негайного примусового виконання рішення.
Доводи апеляційної скарги про порушення балансу інтересів сторін не знайшли свого підтвердження в процесі перегляду апеляційним судом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яким було враховано інтереси як боржника, так і стягувача. 
Апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу апелянта на тому, що надана відстрочка є обмеженою у часі, тому не звільняє боржника від виконання судового рішення та не позбавляє стягувача права на примусове виконання після закінчення встановленого судом строку. Водночас негативні наслідки негайного виконання рішення для забезпечення теплопостачання населення в умовах воєнного стану є більш істотними, ніж наслідки тимчасового відтермінування його виконання.
Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є безпідставними, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи відстрочення виконання судового рішення.
За наведених обставин підстави для висновку про порушення прав апелянта, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до неї, відсутні, а доводи апеляційної скарги у цій частині не спростовують законності й обґрунтованості оскаржуваної ухвали та не є підставою для її скасування.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять передбачених ст. 277 ГПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

7. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 у справі № 904/2635/25 - залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повну постанову складено та підписано 27.07.2026.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: Я.С. Золотарьова

О.Ю. Соп`яненко