Справа № 183/10843/26
№ 3/183/3079/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Ігольнікова М.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
27.06.2026 о 14:00 год. за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , умисно погрожував фізичною розправою, морально принижував, давав ляпасів, стусанів своїй співмешканці ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру
Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності про час, місце і день розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце і час розгляду даної справи повідомлений належним чином, зокрема, і судовою повісткою, яку отримав через члена сім`ї.
Крім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності достовірно знала, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, які направлені до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від останнього не надходило. 
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 165891 від 27.06.2026 в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення; письмове пояснення потерпілої ОСОБА_2 ; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.06.2026 року; копія постанови ЕТ № 111364; копія військового квитка ОСОБА_1 ; реєстраційна картка Електронного рапорту.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Встановлено, що особа, вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, та яка притягується до адміністративної відповідальності, в порушення зазначеної норми, вчинила домашнє насильство відносно своєї співмешканки, тому такі дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Дослідивши всі обставини справи, матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що до останнього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розглянувши матеріали справи та керуючись статтями 27, 33, 34, 35, 40-1,173-2 КУпАП,

п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 680 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 665 гривень 60 копійок.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 дів з дня її винесення.

Суддя          М.О.Ігольнікова