Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року № 520/23801/26 

Харківській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу 

за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 
Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанської Яни Володимирівни від 23 липня 2026 у ВП № 79385879 про накладення штрафу на боржника (Військову частину НОМЕР_1 ).
Ухвалою суду від 10 серпня 2026 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 17 серпня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 31 серпня 2026 року на 31 серпня 2026 року об 11-00 год в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов, зобов`язано відповідача надати додаткові докази по справі.
21 серпня 2026 року від Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду надійшли відзив на позов та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.
Ухвалою суду від 24 серпня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про залучення до участі у справі третьої особи.
24 серпня 2026 року судом отримано від позивача відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 31 вересня 2026 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України; запропоновано другому відповідачу надати суду відзив на позов; відкладено розгляд справи на 11-30 год 7 вересня 2026 року.
3 вересня 2026 року від Харківського міжрегіонального управління МЮ України надійшов відзив на позов.
Ухвалою суду від 7 вересня 2026 року оголошено перерву у розгляді справи до 10 вересня 2026 року об 11-00 год; запропоновано позивачу надати суду додаткові пояснення та докази по справі; зобов`язано першого відповідача надати суду додаткові докази по справі.
9 вересня 2026 року від відповідача та позивача надійшли додаткові пояснення та докази по справі.
10 вересня 2026 року у судове засідання представники сторін не з`явились; про місце, день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно.
10 вересня від відповідача надішли додаткові пояснення у справі.
У позовній заяві позивач заявив клопотання про розгляд справи без участі представника військової частини.
Згідно із ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України у справах, визначених ст. […] 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно із ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанською Я.В. винесено постанову про накладення штрафу від 23 липня 2026 у ВП № 79385879 за невиконання рішення суду в повному обсязі, якою на боржника, Військову частину НОМЕР_1 , накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Позивач вважає зазначену постанову неправомірною, так як, по-перше, накладення на боржника штрафу може мати місце лише у випадку, якщо рішення суду не виконується з поважних причин, по-друге, Військова частина НОМЕР_1 (надалі - в/ч НОМЕР_1 ) виконала рішення суду в частині, щодо якої було відкрито ВП 79385879 - нарахувала та виплатила ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 ) грошову допомогу на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, - про що державного виконавця було повідомлено листами від 30 жовтня 2025 року та 16 липня 2026 року, до яких було додано відповідну платіжну інструкцію.
Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.
На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі – ВПВР) перебуває виконавче провадження № 79385879 з примусового виконання виконавчого листа № 520/5293/23, виданого 26 вересня 2025 року Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум.
17 жовтня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття зазначеного виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправлення засобами поштового зв`язку АТ “Укрпошта”, а також до електронних кабінетів сторін із зобов`язанням боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
10 листопада 2025 року на адресу ВПВР надійшов лист від в/ч НОМЕР_1 , в якому зазначено про виконання рішення суду до відкриття провадження у справі, а саме - виплату ОСОБА_1 26 червня 2024 року 0,98 грн. При цьому у платіжній інструкції, доданої до листа, в якості призначення платежу зазначено: “ 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (індексац.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.”.
Розрахунку нарахованої допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди позивачем надано не було.
30 березня 2026 року державним виконавцем направлено вимогу до в/ч НОМЕР_1 з метою отримання інформації щодо виконання рішення суду у зазначеній вище частині.
Відповіді від позивача на зазначену вимогу ВПВР отримано не було.
14 липня 2026 року державним виконавцем повторно направлено вимогу до в/ч НОМЕР_1 з метою отримання інформації щодо виконання рішення суду у зазначеній частині.
Відповіді від позивача на зазначену вимогу ВПВР також отримано не було.
Станом на момент винесення оскаржуваної постанови військовою частиною не було надано доказів здійснення розрахунку нарахованої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум у відповідності до висновків першої та апеляційної інстанції у справі № 520/5292/23, а виплата коштів 26 квітня 2024 року у розмірі 0,98 грн була здійснена без належного (підтвердженого) перерахунку грошової допомоги на оздоровлення.
Таким чином, постанова від 23 липня 2026 року про накладення в межах ВП 79385879 на в/ч НОМЕР_1 штрафу в розмірі 5100,00 грн є правомірною.
Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року, якою скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі № 520/5292/23:
- визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;
- визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за період з 2020 року по 2023 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;
- визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік;
- зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 13 січня 2023 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 13 січня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
26 вересня 2025 року на виконання зазначеної постанови Харківським окружним адміністративним судом були видані виконавчі листи, в тому числі виконавчий лист про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за період з 2022 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 130-131 т. 1).
9 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до першого відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 520/5292/23 від 26 вересня 2025 року, про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за період з 2022 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 129 т. 1).
17 жовтня 2025 року головним державним виконавцем ВПВР Пересічанською Яною Володимирівною (надалі – державний виконавець Пересічанська Я.В.) була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 79385879 на виконання зазначеного вище виконавчого листа та постановлено боржнику добровільно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 132-133 т. 1).
Вказана постанова була направлена боржнику (в/ч НОМЕР_1 ) рекомендованим поштовим відправленням (згрупованим) засобами поштового зв`язку АТ “Укрпошта” (трек-номер R067021073978), а також до електронних кабінетів сторін у підсистемі “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Станом на час розгляду справи офіційний сайт АТ “Укрпошта” не містить відомостей про дату вручення позивачу поштового відправлення (сплив шестимісячного строку).
Разом із цим відповідно до наявних у справі матеріалів, зокрема Повідомлення про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС, а також пояснень позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження № 79385879 була отримана військовою частиною у електронний кабінет у підсистемі “Електронний суд” ЄСІТС 17 жовтня 2025 року (а.с. 34-37 т. 2).
За поясненням позивача, в/ч НОМЕР_1 виконала рішення суду в частині, щодо якої було відкрито ВП 79385879 - нарахувала та виплатила ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, в розмірі 0,98 грн, про що державного виконавця було повідомлено листами від 30 жовтня 2025 року та 16 липня 2026 року, до яких було додано відповідну платіжну інструкцію.
Також суду не надано доказів на підтвердження повідомлення позивачем першого відповідача протягом десяти робочих днів після отримання постанови про відкриття ВП № 79385879 про виконання судового рішення.
Як встановлено судом на підставі наявних у справі матеріалів, 30 жовтня 2025 року позивачем був направлений на адресу першого відповідача лист (вих. № 26/1/7884), який отриманий першим відповідачем 10 листопада 2025 року, в якому зазначено, що за ВП № 79385879 по справі № 520/5292/23, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , виконано в повному обсязі - до відкриття виконавчого провадження проведена виплата на картковий рахунок ОСОБА_1 . До листа додано копію платіжної інструкції від 26 червня 2024 року № 4705, відповідно до якої позивачем перераховано ОСОБА_1 0,98 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (індексац.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 8-9 т. 1, а.с. 5 т. 2).
30 березня 2026 року державним виконавцем Пересічанською Я.В. на адресу позивача направлена вимога щодо надання державному виконавцю розрахунку нарахованої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум.
У вимозі зазначено, що невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (а.с. 136-137 т. 1).
Доказів на підтвердження направлення позивачем першому відповідачу відповіді на дану вимогу матеріали справи не містять.
14 липня 2026 року державним виконавцем Пересічанською Я.В. на адресу позивача повторно направлена вимога щодо надання державному виконавцю розрахунку нарахованої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 142-143 т. 1).
Листом від 16 липня 2026 року (вих. № 26/1/5059) позивач знов повідомив ВПВР, що за ВП № 79385879 по справі № 520/5292/23, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , виконано в повному обсязі - до відкриття виконавчого провадження проведена виплата на картковий рахунок ОСОБА_1 . До листа додано копію платіжної інструкції від 26 червня 2024 року № 4705, відповідно до якої позивачем перераховано ОСОБА_1 0,98 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (індексац.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 7, 9 т. 1).
23 липня 2026 року державним виконавцем Пересічанською Я.В. в межах виконавчого провадження № 79375692 було прийнято постанову про накладення на боржника (в/ч НОМЕР_1 ) штрафу у сумі 5100,00 грн у зв`язку із не виконання рішення суду № 520/5292/23 в частині здійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2019 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (а.с. 12-13 т. 1).
Також 23 липня 2026 року державним виконавцем Пересічанською Я.В. на адресу позивача направлена вимога щодо надання державному виконавцю розрахунку нарахованої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум.
Листом від 22 липня 2026 року (який за поясненням першого відповідача був отриманий ВПВР 27 липня 2026 року, тобто, після прийняття спірної постанови) позивач повідомив, що рішення суду № 520/5292/23 по виконавчому провадженню № 79385879 виконано в повному обсязi, здiйснено перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 . До листа додано "довiдку-розрахунок матерiальноi допомоги на оздоровлення" за перiод з 2021 року по 2023 piк від 22 липня 2026 року № 26/1/5283 «про виплату матерiальної допомоги на оздоровлення, ВП 79385692 по справi № 520/5292/23, ОСОБА_2 за перiод 2020-2023 роки», в якій зазначено, що ОСОБА_1 виплачено матерiальну допомогу на оздоровлення за 2020 - 2023 роки в розмірі 1,00грн (а.с.144-145 т.1).
Розрахунку допомоги на оздоровлення за 2020 – 2023 роки в загальному розмірі 1,00 грн матеріали справи не містять.
Відповідно до платіжної інструкції № 4705 від 26 червня 2024 року, позивачем перераховано ОСОБА_1 0,98 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (індексац.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 146 т. 1).
Відповідно до платіжної інструкції № 4706 від 26 червня 2024 року, позивачем перераховано ОСОБА_1 0,98 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (індексац.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 147 т. 1).
Відповідно до платіжної інструкції № 4707 від 26 червня 2024 року, позивачем перераховано ОСОБА_1 0,98 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (щорічн.відп.) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 148 т. 1).
Відповідно до платіжної інструкції № 4708 від 26 червня 2024 року, позивачем перераховано ОСОБА_1 19094,94 грн; призначення платежу: « 2101020; 2800; виплата по ріш.Другого апел.адмін. суду (комп.відп.УБД) від 13.11.2023, спр.№520/5292/23 ОСОБА_1 зг р/в №340 від 26.06.2024.» (а.с. 146 т. 1).
Не погодившись із постановою державного виконавця Пересічанської Я.В. від 23 липня 2026 року у ВП № 79385879 про накладення на в/ч НОМЕР_1 штрафу у сумі 5100,00 грн, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16).
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів […] (ч. 6).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів […] та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).
Частинами 1 та 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться уст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, […].
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства. При цьому в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
На зазначеному наголошено Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20, від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 т. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року вказав, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів:
- на підтвердження виконання позивачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року в частині здійснення розрахунку  ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік в розмірі 1,00 грн у встановлений постановою про відкриття ВП № 79385879 строк (або раніше); 
- на підтвердження виплати ОСОБА_1 (як стверджує позивач) нарахованої на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік в розмірі 1,00 грн – так як наявні у справі матеріали, зокрема копії платіжних інструкцій від 26 червня 2024 року № 4705, № 4706, № 4707, № 4708 не підтверджують факт виплати належним чином розрахованої грошової допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік), -
суд приходить до висновку про доведеність першим відповідачем належними та достатніми доказами правомірності спірної постанови.
Як наслідок, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 256, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (орган державної влади без статусу юридичної особи, структурний підрозділ Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024), Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 45752470, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Волгіна Н.П.