Справа №589/1376/24
Номер провадження 22-ц/816/2447/26
Категорія - 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів: Собини О.І., Сидоренко А.П.,
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» 
на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2025 року, ухвалене у м. Шостка у складі судді Лєвші С.Л., 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог 
19 березня 2024 року АТ «Універсал банк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору банк відкрив відповідачці поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 , та встановив кредитний ліміт у розмірі 90 000 грн. Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила свою згоду з умовами договору та взяла на себе зобов`язання своєчасно погашати заборгованість і сплачувати передбачені договором платежі відповідно до тарифів банку. Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою взятих на себе договірних зобов`язань та наявність станом на дату звернення до суду заборгованості в розмірі 173 560,94 грн, позивач просив стягнути зазначену суму, а також понесені судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд дійшов висновку, що анкета-заява від 05 жовтня 2018 року не містить погоджених сторонами істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру процентної ставки та строків здійснення платежів. Банк не надав належних і допустимих доказів ознайомлення відповідачки та її згоди з Умовами і правилами, Тарифами, паспортом споживчого кредиту та іншими документами, які містять умови щодо сплати процентів і на які позивач посилався як на складову договору.
Встановивши відсутність погодження умов про сплату процентів, суд визнав їх нарахування та списання безпідставними, а списані в рахунок їх погашення кошти зарахував на погашення основної суми кредиту.
За результатами перерахунку суд встановив, що в період із 03 травня 2019 року по 03 листопада 2023 року відповідач сплатив банку 1 808 504,88 грн, що перевищує як розмір кредитного ліміту (90 000 грн), так і заявлену до стягнення заборгованість (173 560,94 грн). Оскільки банк не довів наявності непогашеної заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про належне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та відмовив у задоволенні позову.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Універсал банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал банк» зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки неповно з`ясував обставини справи, не дослідив особливості механізму надання банківських послуг у межах проєкту «Monobank» та порядок ознайомлення клієнта з Умовами і правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту.
Апелянт вказує, що підписавши анкету-заяву від 05 жовтня 2018 року, відповідачка підтвердила ознайомлення та погодження з усіма складовими кредитного договору, які є невід`ємною його частиною та постійно доступні в мобільному додатку. На підставі зазначеного договору банк встановив відповідачці кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, а тому вона зобов`язана виконувати умови договору, зокрема щодо повернення кредитних коштів.
Також апелянт зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачкою сплати мінімальних щомісячних платежів понад 90 днів настало істотне порушення умов договору, унаслідок чого вся заборгованість стала простроченою. Незважаючи на направлення банком повідомлення про істотне порушення умов договору та необхідність погашення заборгованості, відповідачка свої зобов`язання не виконала.
Зазначає, що Умови кредитування, чинні на відповідні періоди, є публічними, розміщені на офіційному сайті банку та цілодобово доступні клієнтам у мобільному додатку. Надані банком докази підтверджують, що на момент підписання анкети-заяви відповідачка погодилася з діючими Умовами кредитування, а в подальшому користувалася кредитними коштами та здійснювала операції із застосуванням платіжної картки.
Також апелянт посилається на те, що розрахунок заборгованості підтверджує рух кредитних та власних коштів за рахунком, тоді як відповідачка не подала контррозрахунку заборгованості та не надала належних і допустимих доказів на спростування правильності здійсненого банком розрахунку.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
05 жовтня 2018 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг електронним підписом підписано анкету-заяву, на підставі якої відповідачці відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт (а.с. 18).
Відповідно до пункту 6 анкети-заяви ОСОБА_1 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електоонного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Також визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Зі змісту анкети-заяви вбачається, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та Паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг, укладення якого відповідачка підтвердила своїм підписом. Також відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні та встановити кредитний ліміт у розмірі, визначеному відповідно до умов договору.
Водночас анкета-заява не містить умов щодо строку повернення кредиту, розміру процентної ставки, порядку погашення заборгованості, відповідальності за порушення грошового зобов`язання та інших умов кредитування.
На підтвердження позовних вимог банк надав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» щодо продуктів monobank | Universal Bank, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал банк», оформленим протоколом № 46 від 24 листопада 2021 року, які набрали чинності 27 листопада 2021 року, а також Тарифи за продуктом «Чорна картка monobank», Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Зазначені документи підпису відповідачки не містять (а.с. 19-36).
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 15 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становила 173 560,94 грн, у період із 31 березня 2022 року по 31 жовтня 2022 року банк здійснював нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 37,2 % річних, а відповідачка користувалася кредитними коштами та періодично вносила платежі на погашення заборгованості (а.с. 7).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Колегія суддів вважає доведеними належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами кредитного договору від 05 жовтня 2018 року, надання відповідачці кредитних коштів та виникнення між сторонами договірних зобов`язань. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви із використанням аналога власноручного підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Разом із тим, надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» з додатками не містять підпису відповідачки, а тому не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони у письмовій формі погодили умови щодо ціни договору, зокрема сплати процентів за користування кредитом та неустойки. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Крім того, анкета-заява від 05 жовтня 2018 року не містить умови щодо строку повернення кредиту.
Оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів того, що саме запропоновані суду Умови і правила обслуговування були доведені до відома відповідачки на момент укладення договору та прийняті нею, а також не підтвердив повідомлення відповідачки про умови кредитування через мобільний додаток «monobank», відсутні підстави вважати зазначені Умови і правила стандартною (типовою) формою, яка є складовою укладеного між сторонами кредитного договору.
Водночас встановлено, що відповідачка фактично отримала та використала кредитні кошти, які у добровільному порядку не повернула, у зв`язку з чим банк має право на судовий захист шляхом стягнення фактично отриманої суми кредиту.
Ураховуючи, що анкета-заява не містить погодженої сторонами умови про сплату процентів за користування кредитом, правові підстави для покладення на відповідачку обов`язку зі сплати таких процентів відсутні. За цих обставин кошти, які банк зарахував у рахунок погашення процентів та інших складових заборгованості, підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредиту.
Із наданого банком розрахунку заборгованості за період із 31 березня 2022 року по 31 жовтня 2022 року вбачається, що банк відносив до тіла кредиту нараховані проценти за користування кредитними коштами, а саме: 31 березня 2022 року – 6 005,79 грн, 30 квітня 2022 року – 1 855,86 грн, 31 травня 2022 року – 2 064,00 грн, 30 червня 2022 року – 4 117,48 грн, 31 липня 2022 року – 4 538,32 грн, 31 серпня 2022 року – 4 831,13 грн, 30 вересня 2022 року – 4 940,30 грн, 31 жовтня 2022 року – 5 340,42 грн, що загалом становить 33 693,30 грн.
Отже, з огляду на те, що позивач просив стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 173 560,94 грн, заявлений до стягнення розмір заборгованості підлягає зменшенню на 33 693,30 грн і становить 139 867,64 грн.
На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про достатність внесених відповідачкою коштів для погашення заборгованості, при цьому не встановивши фактичний розмір отриманих нею від банку кредитних коштів та не перевіривши співвідношення суми отриманого кредиту із сумою здійснених платежів.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України при частковому (на 80,6 %) задоволенні позову та апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 101,45 грн, з яких 2 440,6 грн (3028 грн х 80,6 %) за розгляд справи у суді першої інстанції, 3 660,85 грн (3028 х 150% х 80,6 %) за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374-376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2018 року, яка утворилася станом на 15 січня 2024 року, у розмірі 139 867,64 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» 6 101,45 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повну постанову складено 27 серпня 2026 року.

Головуючий - | Д.В. Сізов

Судді: О.І. Собина 

А.П. Сидоренко