Справа № 724/966/24	
Провадження № 2/724/224/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.
за участі:
секретаря судових засідань Копайгородського Д.Я.
представника позивачів ОСОБА_1 
представника відповідача Усманова М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до фермерського господарства «Яніс-20» про розірвання договорів оренди землі із зобов`язанням повернути земельні ділянки,
В С Т А Н О В И В:

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
У березні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Якобишена Тетяна Дмитрівна, звернулися до суду з позовною заявою до фермерського господарства «Яніс-20» (далі – ФГ «Яніс-20») про розірвання договорів оренди землі із зобов`язанням повернути земельні ділянки.
Позовні вимоги, з урахуванням вимог заяви про зміну предмета позову, обґрунтовані тим, що позивачі є власниками земельних ділянок на території Шиловецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,46 га кадастровий номер 7325089100:04:003:0030, а ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,46 га кадастровий номер 7325089100:04:003:0029. Право власності позивачів підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЧВ 029210 та серії ЯБ №199166 відповідно.
12.01.2009 року між позивачами та ФГ «Яніс -20» (до змін - СВГ«Яніс») в особі голови Чорного С.А. укладено договори оренди земельних ділянок, за умовами яких позивачі передали у користування ФГ «Яніс-20» вищевказані земельні ділянки на строк 20 років, зі сплатою щорічної орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 482,96 грн за рік. Вищевказані договори оренди земельних ділянок зареєстровані державним реєстратором Хотинської міської ради лише 18.08.2021 року.
Представник позивачів зазначає, що за час користування земельними ділянками відповідачем не сплачено орендну плату за 2009-2016 та 2020-2023 роки, а за 2017-2019 роки сплачено занижену орендну плату. На усні звернення позивачів до відповідача з вимогою виплатити орендну плату залишені без реагування. Зазначене вони розцінюють, як систематичну несплату орендної плати відповідачем.
Також вказує, що з 2009 року нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, належних позивачам, не проводилась та виплата орендної плати здійснювалась без врахування індексування нормативно-грошової оцінки земель.
Крім того, представник позивача посилається на грубе порушення умов договорів оренди землі щодо використання орендарем земельних ділянок за їх цільовим призначенням, зокрема, на належних позивачам земельних ділянках споруджено та підведені інженерні мережі, споруди, влаштовано дорогу, зрошувальні системи, без письмової згоди позивачів на будівництво вказаних об`єктів. 
У травні 2021 року позивачі зверталися до відділення поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельних ділянок, по якій внесені відомості до ЄРДР від 25.05.2021 року, наразі вказане кримінальне провадження перебуває в провадженні сектору дізнання ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області.
В досудовому порядку розірвати договори оренди землі відповідач відмовляється.
Посилаючи на викладені обставини представник позивачів просить суд:
- розірвати договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2009 року укладений між ОСОБА_3 та ФГ «Яніс-20» та зобов`язати ФГ «Яніс-20» повернути власнику ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер 7325089100:04:003:0029 площею 0,46 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області із користування ФГ «Яніс-20» в попередньому стані, шляхом демонтажу гравійної дороги, відновлення родючості ґрунту на місці демонтованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ. 
- розірвати договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2009 року укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Яніс-20» та зобов`язати ФГ «Яніс-20» повернути власнику ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 7325089100:04:003:0030 площею 0,46 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області із користування ФГ «Яніс-20» в попередньому стані, шляхом демонтажу гравійної дороги, відновлення родючості ґрунту на місці демонтованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ.
- стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати. 
Представником відповідача ФГ «Яніс-20» Усмановим М.А. подано відзив на позов, в якому зазначає, що відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що договори оренди земельних ділянок від 12.01.2009 року між позивачами та відповідачем укладено згідно вимог чинного законодавства України, істотні умови договорів та волевиявлення сторін відповідало дійсним намірам сторін та їх внутрішній волі. У 2020 році відбулось перейменування СВГ «Яніс» на ФГ «Яніс-20», у зв`язку з чим було внесено відповідні зміни, в тому числі і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права. Зазначає, що ФГ «Яніс-20» справно та своєчасно, двічі на рік, а саме у квітні місяці та листопаді або грудні місяці поточного року, в приміщенні офісу фермерського господарства або в приміщенні Шиловецької сільської ради, виплачувало орендну плату за оренду земельних ділянок жителям с. Шилівці відповідно до умов договорів, при цьому до орендодавців застосовувався однаковий підхід. Про отримання грошових коштів орендодавці розписувалися у відповідних відомостях. В листопаді 2020 року позивачі відмовились отримувати орендну плату, вказали, щоб їм повернули оригінали Державних актів на їхні земельні ділянки, а також земельні ділянки та повідомили, що звертаються в поліцію щодо самовільного захоплення та користування земельними ділянками. В подальшому керівник ФГ «Яніс-20» ОСОБА_4 неодноразово пропонував позивачам з`явитися та отримати належні виплати в готівковій формі, або надати розрахункові рахунки для перерахування коштів, однак позивачі лише провокували скандальні ситуації. Наголошує на тому, що позивачі фактично відмовилися отримувати орендні платежі та штучно створили конфліктну ситуацію, вказує на недобросовісність їхньої позиції направленої на дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок з ініціативи орендодавця начебто по вині орендаря. Щодо проведення індексації орендної плати за користування земельними ділянками, то зазначає, що за 2010, 2011,2012,2013,2016,2017,2018,2019,2020,2021 та 2022 рік, кофіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становив -1,0 (тобто не змінювався). Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку нормативно грошові оцінки земельних ділянок кадастрові номери 7325089100:04:003:0030 та 7325089100:04:003:0029 станом на 15.09.2023 становить 21 940,81 грн та 21 893,73 грн відповідно. Згідно здійснених відповідачем розрахунків вбачається, що сума орендної плати, яка виплачувалась позивачам з 2016 року, перевищує суму орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації.
Щодо позовних вимог про повернення позивачам земельних ділянок в попередньому стані, шляхом демонтажу гравійної дороги, відновлення родючості ґрунту на місці демонтованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ, то звертає увагу суду, що позивачами не надано жодних доказів так званого попереднього стану земельних ділянок, зокрема, доказів відсутності гравійної дороги, хімічного аналізу вмісту поживних речовин у ґрунті, доказів відсутності інженерних мереж, електричної мережі, тощо. Посилання представника позивачів на висновок судової будівельно – технічної та земельно – технічної експертизи №03 від 24.01.2025, не несуть ніякого доказового підґрунтя по справі, оскільки дані обставини встановлені станом на січень 2025 і ніяким чином не підтверджують попереднього стану земельних ділянок, конкретно якими вони були до укладення договорів оренди у 2009 році. Також вказує, що згідно договору, зведення виробничих та інших будівель та споруд, будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем потребує письмової згоди орендодавця. Однак, як встановлено експертизою, на земельних ділянках позивачів дані об`єкти відсутні, жодних будівель чи споруд не збудовано, гідротехнічних споруд та насосних станцій немає, про які позивачі вказували в своїх позовах. Відповідачем на території земельних ділянок вирощено сад, в саду між деревами проведено трубки для поливу саду (водопровід для зрошувальної системи), однак це не відноситься до водогосподарських споруд та меліоративних систем, полив саду жодним чином не може шкодити земельним ділянкам. 
Наголошує на тому, що ФГ «Яніс-20» не порушуються умови договорів оренди земельних ділянок та норми чинного законодавства України, а також законні права позивачів, а отже, не існує правових підстав для розірвання спірних договорів оренди земельних ділянок. Крім того, зазначив, що ФГ «Яніс -20» 14.05.2024 здійснено два поштові перекази орендної плати по 8000 грн (загалом 16 000 грн) на ім`я позивачів, що підтверджується квитанціями АТ «Укрпошта». Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову позивачів (а.с.58-66, 221-223, 230-231 том 1, 138-140 том 2).
Представником позивачів ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив (а.с.132-133 том1), в якій зазначає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві не відповідають дійсності. Так, позивачі неодноразово зверталися в усній формі до керівника ФГ «Яніс-20» з питання виплати заборгованості за спірними договорами оренди землі та просили його повернути належні земельні ділянки, якщо відповідач немає змоги сплачувати орендну плату, але питання до цього часу так і залишилося невирішеним, орендну плату відповідачем не виплачено та відмовляється повернути земельні ділянки. Щодо повернення земельних ділянок у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано в оренду, то зазначає, що позивачам не потрібні плодові дерева, які посадив відповідач, оскільки вони збираються вирощувати зернові культури. Тобто, позивачам потрібно декілька років, щоб привести земельну ділянку в стан не гірший ніж попередній, тому не заперечує, щоб відповідач викорчував дерева. 
10.06.2026 року представником позивачів до суду подано клопотання про прийняття відмови від обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги. В клопотанні зазначає, що ознайомившись з наданими до суду відомостями про отримання коштів за орендну плату та клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи, позивачі відмовляються від обставин, викладених в позовній заяві щодо несплати відповідачем орендної плати за договорами оренди земельних ділянок від 12.01.2009 року за період: у квітні 2011 року по 200 грн кожному з позивачів; в листопаді 2011 року по 300 грн. кожному з позивачів; у грудні 2012 року по 300 грн кожному із позивачів; в листопаді 2016 року по 500 грн. кожному з позивачів та у квітні 2018 року по 500 грн. кожному з позивачів, визнають свої підписи та підписи ОСОБА_5 у відомостях за ці періоди, а також вказують, що не будуть посилатись на дані обставини (а.с.227-228 том 2).
15.06.2026 року представником відповідача подано клопотання, згідно якого у зв`язку із прийняттям позивачами відмови від частини обставин, якими вони обгрунтовують позовні вимоги, відповідач відмовився від допиту в суді заявлених свідків (а.с.231 том 2).
Процесуальні дії у справі. Подані заяви (клопотання) сторін
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року відкрито провадження у справі №724/966/24 за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання (а.с.47 том 1).
Ухвалою суду від 15 травня 2024 року, за клопотанням представника відповідача ФГ «Яніс-20» продовжено відповідачу строк для подання доказів до 30.05.2024 року (а.с.57 том1).
Ухвалою суду від 12 червня 2024 року об`єднано в одне провадження цивільні справи №724/966/24 та №724/1564/24 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ФГ «Яніс-20» про розірвання договорів оренди землі із зобов`язанням повернути земельні ділянки, та присвоєно об`єднаному провадженню загальний номер №724/966/24 (провадження №2-724/325/24) (а.с.215 том 1).
Ухвалою суду від 16.08.2024 року, за клопотанням представника відповідача, витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області інформацію щодо розмірів та змін нормативно грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером 7325089100:04:003:0030 та 7325089100:04:003:0029 за період з 01 січня 2010 по 01 січня 2024 року (а.с.12 том 2).
Ухвалою суду від 16.08.2024 року, за клопотанням представника позивачів, призначено по справі судову будівельно - технічну, земельно - технічну експертизу. Провадження у справі зупинено до проведення експертизи (а.с.13-14 том 2).
Ухвалою суду від 16.10.2025 поновлено провадження по справі для розгляду клопотання судового експерта (а.с.28 том 2).
Ухвалою суду від 23.10.2024 клопотання експерта задоволено частково, надано в розпорядження експерта : довідки координат зовнішньої межі земельних ділянок з кадастровими номерами 7325089100:04:003:0030 та 7325089100:04:003:0029. Провадження у справі зупинено до проведення експертизи (а.с.36 том 2).
17.02.2025 року до суду надійшов висновок судової будівельно – технічної та земельно - технічної експертизи №03 від 24.01.2025 року (а.с.48-68 том 2).
Ухвалою суду від 19.02.2025 поновлено провадження по справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання (а.с.71 том 2).
26.03.2025 року на адресу суду з ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області надійшла витребувана судом інформація (а.с.77-83,124-132 том 2).
Ухвалою суду від 07.04.2025 року відмовлено у прийняття заяви представника позивачів про уточнення позовних вимог, та повернуто її представнику позивачів (а.с.95-97 том 2). 
Ухвалою суду від 28.04.2025 року прийнято заяву представника позивачів про зміну предмета позову (а.с.136-137 том 2).
Ухвалою суду від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.163 том 2).
Аргументи учасників справи
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовах, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Вважають, що орендарем порушуються умови договорів оренди землі, зокрема, зроблена гравійна дорога, зрошувальна система, наявні електроопори. При передачі земельних ділянок цього всього не було, була тільки грунтова дорога для під`їзду до земельних ділянок. Орендну плату з 2020 року не отримували.
Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги довірителів підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. 
Представники відповідача ФГ «Яніс-20» Усманов М.А. та голова фермерського господарства Чорний С.А. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, викладених у відзивах на позовні заяви. 
Фактичні обставини встановлені судом
Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер 7325089100:04:003:0030, яка розташована на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 029210 від 03 листопада 2003 року (а.с.18 том 1).
Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер 7325089100:04:003:0029, яка розташована на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 199166 від 19 вересня 2005 року (а.с.169 том 1).
12 січня 2009 року між ОСОБА_2 та сільськогосподарським фермерським господарством «Яніс» (після змін — Фермерське господарство «Яніс-20») в особі голови Чорного Сергія Анатолійовича укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7325089100:04:003:0030, який зареєстровано державним реєстратором Хотинської міської ради Чернівецької області Заплітною О.М., номер запису про інше речове право: 43609691 від 18.08.2021 (а.с. 19,21-22 том 1). 
12 січня 2009 року між ОСОБА_3 та сільськогосподарським фермерським господарством «Яніс» (після змін — Фермерське господарство «Яніс-20») в особі голови Чорного С.А. укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7325089100:04:003:0029, який зареєстровано державним реєстратором Хотинської міської ради Чернівецької області Заплітньою О.М., номер запису про інше речове право: 43599730 від 16.08.2021 (а.с. 170-173 том 1). 
Відповідно до умов договорів, позивачі (орендодавці) надали, а ФГ «Яніс-20» (орендар) прийняв у строкове платне користування земельні ділянки розміром 0,46 га кожна, в тому числі рілля 0,46 га. Строк дії договорів становить 20 років.
Згідно актів приймання - передачі земельних ділянок, орендар прийняв земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,46 га кожна у стані, придатному для їх використання, про що засвідчено сільським головою Шиловецької сільської ради Гончар С.С. (а.с.20,171 том 1). 
Згідно п. 7 договорів, орендна плата виплачується за згодою сторін у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 482,96 грн. за рік. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 12073,98 грн.
Земельні ділянки сільськогосподарського призначення передаються в оренду для вирощування багаторічних насаджень. Цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, умови збереження стану об`єкта: дотримання вимог протиерозійної організації території (п.8,9,10 договорів).
Також умовами вказаних договорів передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 13 договорів).
Пунктом 14 договорів передбачено, що здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. 
Пунктом 19 договору визначено обов`язки орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, згідно з цим договором; дотримуватися екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів.
Відповідно до п. 21 передбачено права орендаря, а саме: за письмовою згодою орендодавця зводити виробничі та інші будівлі й споруди та здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських та меліоративних систем. 
З наданих представником відповідача відомостей ФГ «Яніс-20» щодо виплати орендної плати встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як орендодавцям, було виплачено орендну плату у наступних розмірах: у 2009 році — 220 грн; у 2010 році — 300 грн; у 2011 році — 500 грн; у 2012 році — 500 грн; у 2013 році -500 грн; у 2014 році — 500 грн; у 2015 році — 800 грн; у 2016 році — 900 грн; у 2017 році — 1200 грн; у 2018 році — 1000 грн; у 2019 році — 1000 грн (а.с.93 -114 том 1).
Дані обставини позивачі в судовому засіданні визнали.
З відомостей ФГ «Яніс -20» також встановлено, що розмір орендної плати за 2020 рік становив 1000 грн; у 2021 році — 2000 грн, у 2022 році - 2000 грн; у 2023 році — 3000 грн. Проте, за 2020, 2021, 2022, 2023 рр орендна плата позивачам не виплачувалась, будь-які відмітки про відмову отримання у відомостях відсутні (а.с.115-118 том 1).
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №03 від 24.01.2025 року, проведеної на виконання ухвали суду від 16.08.2024 року, на земельній ділянці кадастровий номер 7325089100:04:003:0029, площею 0,4581 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського (після змін – Дністровського) району Чернівецької області, яка належить ОСОБА_3 та земельній ділянці кадастровий номер 7325089100:04:003:0030, площею 0,4649 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського (після змін – Дністровського) району Чернівецької області, яка належить ОСОБА_2 , знаходиться нерухоме майно – це земельні ділянки, влаштована гравійна дорога, інженерні мережі (водопровід для зрошувальної системи), електрична мережа ЛЕП- 0,4 кВ, крім будівельних матеріалів (а.с.49-68 том 2).
Позиція суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією регулювалися ЗК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.
Відповідно до частини першої статті 152 та частини першої статті 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Щодо індексації нормативної грошової оцінки землі / орендної плати
Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно із статтями 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону «Про оренду землі»). 
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном (частина третя статті 762 ЦК України).
Аналіз частини третьої статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування.
Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №540/544/18.
За змістом пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. 
Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23 зазначено, що за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду» (індексується лише орендна плата).
Згідно п.4 договорів оренди землі, нормативно грошова оцінка земельних ділянок кадастровий номер 7325089100:04:003:0029 та кадастровий номер 7325089100:04:003:0030 складає 12073,98 грн. 
Річна орендна плата у розмірі 4% від нормативно грошової оцінки за земельну ділянку складає 482 грн 96 коп (12073,98х4% = 482,96).
Із змісту договорів оренди вбачається, що строки та порядок виконання орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати орендодавцям сторонами не встановлені.
При цьому умовами договору також не визначена обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки, отже обчислення орендної плати має відбуватися відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата). 
Оскільки договори оренди укладено на початку року (12.01.2009 року), отже розрахунок здійснюється за принципом щорічного накладення офіційного індексу інфляції за кожен минулий календарний рік.
За офіційними даними Державної служби статистики України річний індекс інфляції: за 2009 рік становив 112,3%, за 2010 — 109,1%, за 2011 — 104,6 %, за 2012 — 99,8%, за 2013 — 100,5%, за 2014 — 124,9%, за 2015 — 143,3%, за 2016 — 112,4%, за 2017 — 113,7%, за 2018 — 109,8%, за 2019 — 104,1%, за 2020 — 105,0%, за 2021 — 110,0%. за 2022 — 126,6%.
Отже, розмір орендної плати з урахуванням індексу інфляції становить: за 2010 рік — 542,36 грн (482,96 грн х112,3%); за 2011 рік — 591,72 грн (482,96 грн х109,1%), за 2012 рік - 618,94 грн; за 2013 рік — 617,70 грн; за 2014 рік — 620,79 грн; за 2015 рік - 775,37 грн, за 2016 рік — 1111,10 грн; за 2017 рік — 1248,87 грн; за 2018 рік — 1419,97 грн; за 2019 рік — 1559,13 грн; за 2020 рік — 1623,05 грн; за 2021 рік — 1704,20 грн; за 2022 рік — 1874,63 грн; за 2023 рік 2373,28 грн. 
Згідно досліджених в судовому засіданні відомостей щодо виплат орендної плати позивачам та з наведеного вище розрахунку розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції вбачається, що розмір орендної плати позивачам за період з 2010 по 2023 рік, окрім 2015, 2021,2022 та 2023 рр, нараховувався без урахування індексів інфляції.
Тому доводи представника позивачів в цій частині вимог є слушними та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Щодо несплати орендної плати, розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 дійшов висновку, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію – значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року у справі № 387/800/21 (провадження № 61-7310св22).
За загальним правилом у разі наявності вини орендаря у систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі.
Отже, відповідно до статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.
Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди землі, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , серед іншого посилаються на те, що відповідачем не виплачено їм орендну плату за 2020-2023 роки.
Як встановлено судом, згідно пункту 4 договорів оренди, орендна плата виплачується за згодою сторін у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки землі, що складає 482, 96 грн за рік. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 12073,98 грн.
З наданих представником відповідача для дослідження відомостей ФГ «Яніс-20» щодо виплати орендної плати орендодавцям встановлено, що орендна плата за 2020 — 2023 виплачувалась один раз на рік в листопаді місяці поточного року, та її розмір становив : у 2020 році - 1000 грн; у 2021 році – 2000 грн; у 2022 році — 2000 грн; у 2023 році — 3000 грн (а.с.115-118 том 1).
З відомостей ФГ «Яніс-20» встановлено, що за 2020, 2021, 2022, 2023 рр орендна плата позивачам не виплачувалась, будь-які відмітки про відмову отримання у відомостях відсутні (а.с.115-118 том 1).
Із змісту договорів оренди вбачається, що порядок та місце виконання орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати орендодавцю сторонами не встановлені.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора.
Відтак, належним місцем виконання зобов`язання зі сплати орендної плати є місце проживання позивачів.
Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.
Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.
Отже, відповідач за наявності у нього поштової адреси позивачів, яка вказана в договорах оренди, не був позбавлений можливості здійснити поштовий переказ грошових коштів на адресу позивачів або звернутися до нотаріуса з вимогою про прийняття у депозит грошових сум з метою виконання зобов`язань за договорами оренди.
Разом з тим, ФГ «Яніс - 20» не надало доказів вчинення дій спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договорами оренди землі шляхом внесення їх кредитору за місцем його проживання, а також дій щодо виконання зобов`язання шляхом внесення боргу в депозит нотаріуса (статті 532, 537 ЦК України). Таким чином, відповідачем не доведено виконання (вчинення дій спрямованих на виконання) свого обов`язку зі сплати орендної плати за 2020-2023 роки.
З долучених до матеріалів справи представником відповідача двох квитанцій АТ «Укрпошта» на підтвердження сплати орендної плати по 8000 грн (всього 16 000 грн) вбачається, що поштові перекази грошових коштів на ім`я позивачів здійснено лише 14 травня 2024 року (а.с.139 том 1), тобто з порушенням передбаченого договорами строку (до кінця року, за який здійснюється оплата).
Зазначені факти свідчать про систематичне порушення орендарем (відповідачем) своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати коштів орендодавцям (позивачам) згідно договорів оренди від 12.01.2009.
Твердження представника відповідача, що позивачі штучно створили конфліктну ситуацію та відмовились отримувати орендну плату з 2020 року, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач, у разі вчинення таких дій позивачами, мав можливість виплачувати орендну плату останнім у інший передбачений законом спосіб.
Разом з тим, ФГ «Яніс-20» будь-яких дій спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договорами оренди за 2020-2023 рр не вчинив, а здійснив поштові перекази грошових коштів в рахунок сплати орендної плати лише після звернення позивачів до суду з даними позовами.
На думку суду, така пасивна поведінка фермерського господарства на протязі чотирьох років поспіль, не свідчить про бажання зберегти договірні відносини з позивачами, а свідчить про навмисне ухилення від виконання зобов`язань, а подальша сплата орендної плати за вказаний період не скасовує самого факту тривалого систематичного порушення договорів в минулому.
Сплата орендної плати є істотною умовою договорів оренди, а позивачі не отримали того, на що вони розраховували при укладенні договорів. 
Отже, неналежне виконання умов договору, а саме систематичне невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. 
Щодо влаштування гравійної дороги, інженерної та електричної мережі на земельних ділянках
Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди, дотримуватися екологічної безпеки землекористування та зберігати родючість ґрунтів.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.
Стаття 211 Земельного кодексу України передбачає відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок та псування земель.
Пунктом 19 договорів оренди землі визначено обов`язки орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, згідно з цим договором; дотримуватися екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів.
Відповідно до п. 21 договорів оренди передбачено права орендаря, а саме: за письмовою згодою орендодавця зводити виробничі та інші будівлі й споруди та здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських та меліоративних систем. 
З висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №03 від 24.01.2025 року, встановлено, що на земельних ділянках кадастровий номер 7325089100:04:003:0029, та кадастровий номер 7325089100:04:003:0030, належних позивачам, та які перебувають у користуванні ФГ «Яніс-20» згідно договорів оренди від 12.01.2009, знаходиться нерухоме майно – це земельні ділянки, влаштована гравійна дорога, інженерні мережі (водопровід для зрошувальної системи), електрична мережа ЛЕП- 0,4 кВ, крім будівельних матеріалів (а.с.49-68 том 2).
Голова ФГ «Яніс-20» Чорний С.А. в судовому засіданні визнав ту обставину, що на орендованих ним земельних ділянках, належних позивачам, він влаштував гравійну дорогу для проїзду техніки, зрошувальну систему для поливу саду та електричну мережу ЛЕП. При цьому зазначив, що згоду на встановлення цих об`єктів позивачі не надавали. Для влаштування дороги грунт не знімався, лише засипана гравійна суміш. Проте визнав, що влаштована фермерським господарством дорога порушує родючість грунту, так як по дорозі їздили трактори. По закінченню дії договорів оренди фермерське господарство приведе земельні ділянки в той стан в якому вони були передані. На момент передання земельних ділянок були лише бур`яни. 
Отже, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (висновком експертизи, фотознімками експерта, долученими до висновку), поясненнями сторін, відповідач (орендар) на орендованих ним земельних ділянках без отримання письмової згоди позивачів (орендодавців) вчинив дії щодо влаштування гравійної дороги, інженерні мережі (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ.
Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд наголошує на обов`язковості дотримання принципу належного виконання зобов`язань (ст. 526 Цивільного кодексу України) та умов укладеного між сторонами договорів оренди.
Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі», орендар має право здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця зведення виробничих, культурно-побутових, жилих та інших будівель і споруд та закладати багаторічні насадження.
Матеріалами справи підтверджено та не оспорюється сторонами, що будь-якої письмової згоди (чи додаткових угод до договорів оренди) на влаштування гравійної дороги, встановлення опор ЛЕП 4 кВ чи монтаж системи зрошення позивачі (власники землі) відповідачу не надавали.
Згідно з матеріалами справи та умовами договорів оренди, об`єктом оренди є земельні ділянки з цільовим призначенням — для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а за складом угідь вони є ріллею.
Суд зазначає, що використання ділянки за цільовим призначенням передбачає її експлуатацію відповідно до того внутрішньогосподарського статусу (угіддя), який визначений договором та правовстановлюючими документами.
Щодо влаштування гравійної дороги. Хоча матеріалами справи не зафіксовано факту зняття чи перенесення родючого шару ґрунту, сам факт покриття землі гравієм та встановлення конструкцій поливу свідчить про зміну способу використання ділянок. Гравійне покриття створює фізичний бар`єр для обробітку землі та вирощування сільськогосподарських культур на цій частині площі.
Попри те, що зрошення спрямоване на покращення умов вирощування культур, влаштування стаціонарної (капітальної) системи поливу без згоди власника порушує умови договору в частині самовільного переобладнання та зміни якісних характеристик угідь.
Щодо встановлення опор ЛЕП (напругою 4 кВ). Розміщення ліній електропередачі (навіть низьковольтних) створює навколо них охоронні зони, що обмежує власника у подальшому вільному розпорядженні та користуванні своєю землею. Встановлення таких опор без погодження із власником є самовільним розміщенням сторонніх об`єктів інфраструктури на приватній території.
Щодо доводів відповідача про те, що влаштування гравійної дороги зумовлене технологічною необхідністю для забезпечення проїзду сільськогосподарської техніки (тракторів тощо), суд зазначає таке.
За змістом ст. 1 та ст. 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення мають використовуватися виключно для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури.
Судом встановлено, що згідно з умовами Договорів оренди, земельні ділянки передавалася відповідачу як сільськогосподарське угіддя (рілля) для вирощування культур. Влаштування на таких ділянках внутрішньогосподарських доріг із твердим (гравійним) покриттям змінює морфологічні та просторові характеристики угіддя. Нанесення гравійного матеріалу на поверхню землі створює штучний насип та фізичний бар`єр, що робить неможливим використання цієї частини площі за її прямим призначенням — для обробітку, посіву та збору врожаю.
Аналогічно, встановлення опор ЛЕП напругою 4 кВ (які є об`єктами енергетичної інфраструктури) та монтаж елементів зрошувальної системи без згоди орендодавця свідчать про перетворення земельної ділянки з чистого сільськогосподарського угіддя на техногенно навантажений об`єкт.
Така діяльність відповідача є істотним порушенням умов договорів оренди землі, оскільки призвела до використання ділянок не за призначенням, порушення структури ґрунту та створення на ній сторонніх об`єктів. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», вказане є підставою для розірвання договору оренди землі за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що у 2020 -2023 роках ФГ «Яніс -20» не виконувало істотної умови укладених між сторонами договорів оренди та систематично не сплачувало орендодавцям передбачену договорами суму орендної плати, обчислення розміру орендної плати за землю здійснювався без урахування індексів інфляції, а також порушення умов договорів оренди щодо використання землі, що є підставою для розірвання договорів оренди землі згідно вимог пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» та повернення земельних ділянок позивачам.
Щодо вимог про повернення земельних ділянок із користування ФГ «Яніс- 20» в попередньому стані
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах і в порядку, передбачених договором. Орендар не має права без згоди орендодавця змінювати рельєф та зводити споруди, що перешкоджають використанню землі за її первинним призначенням.
Згідно зі ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з приведенням їх у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд.
Так, умовами договорів оренди землі від 12 січня 2009 року, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ФГ «Яніс-20», зокрема, п. 13 вказаних договорів передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Оцінюючи визначений позивачами спосіб захисту порушеного права, суд зазначає, що відновлення становища, яке існувало до порушення (приведення у попередній стан), має бути повним, вичерпним та забезпечувати реальне відновлення можливості використання земельної ділянки за її цільовим призначенням — як сільськогосподарського угіддя (ріллі).
Враховуючи, що влаштування гравійної дороги, електричної та інженерної мережі відбулося самовільно, без письмової згоди власників землі, гравійне покриття дороги створює штучний настил, який унеможливлює обробіток землі, приведення ділянки у попередній стан має відбуватися шляхом демонтажу гравійної дороги (повного очищення (видалення) гравійного матеріалу з поверхні ділянки), відновлення рельєфу та структури ґрунтового покриву на місці влаштованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП - 0,4кВ, для забезпечення подальшого використання земельних ділянок як сільськогосподарського угіддя (ріллі).
Розподіл судових витрат
Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, договорів, рахунків тощо. 
Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та іншіх доказів.
Позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовів в розмірі 2422,40 грн кожний, що підтверджується квитанціями від 15.03.2024 та від 03.04.2024 (а.с.14,46,164,165 том 1). 
Крім того, під час судового розгляду, за клопотанням представника позивачів Якобишеною Т.Д., судом було проведено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу №03 від 24.01.2025 року, яка виготовлена Спільним підприємством « Західно-Український Експертно-Консультативний центр», вартістю 14 080 грн, та яка була сплачена позивачами по 7040 грн кожним, що підтверджується відповідними квитанціями від 11.11.2024 (а.п.229 том 2). 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачами при розгляді справи в суді понесені судові витрати на загальну суму 9462 грн 40 коп. кожним, які складаються з: 2422,40 грн витрати по сплаті судового збору; 7040 грн витрати за проведення судової експертизи.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача ФГ «Яніс-20» на користь позивачів судові витрати у вищезазначеному розмірі.
Керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 263,268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до фермерського господарства «Яніс-20» про розірвання договорів оренди землі із зобов`язанням повернути земельні ділянки – задовольнити. 
Розірвати договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2009 року укладений між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «Яніс-20» код ЄДРПОУ 23249162 (до змін СФГ «Яніс») та зобов`язати Фермерське господарство «Яніс-20» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер 7325089100:04:003:0029 площею 0,46 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області із користування Фермерського господарства «Яніс-20» в попередньому стані, шляхом демонтажу гравійної дороги, відновлення родючості ґрунту на місці демонтованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ. 
Розірвати договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2009 року укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Яніс-20» код ЄДРПОУ 23249162 (до змін СФГ «Яніс») та зобов`язати Фермерське господарство «Яніс-20» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 7325089100:04:003:0030 площею 0,46 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області із користування Фермерського господарства «Яніс-20» в попередньому стані, шляхом демонтажу гравійної дороги, відновлення родючості ґрунту на місці демонтованої дороги, знесення інженерних мереж (водопровід для зрошувальної системи), електричної мережі ЛЕП – 0,4 кВ. 
Стягнути з Фермерським господарством «Яніс-20» (код ЄДРПОУ 23249162) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: 60022, с. Шилівці, Дністровського району Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на проведення судової експертизи в розмірі 7040 (сім тисяч сорок) гривень. 
Стягнути з Фермерським господарством «Яніс-20» (код ЄДРПОУ 23249162) на користь  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на проведення судової експертизи в розмірі 7040 (сім тисяч сорок) гривень. 
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його складення в повному обсязі.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: 60022, с. Шилівці, Дністровського району Чернівецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Позивач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Відповідач: Фермерське господарство «Яніс-20», місце знаходження: 60022, с. Шилівці, вул. Хотинська, буд. 2, Дністровського району, Чернівецької області, код ЄДРПОУ 23249162.
Повне судове рішення складено 03.07.2026 року.

Суддя Т.М. Ковальчук