Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2026 | Справа №607/15680/26 Провадження №2/607/6641/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідачки на користь товариства заборгованість за кредитним договором №2026250 від 15.01.2025 у розмірі 46 148,95 грн.
Позов мотивовано тим, що ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 15.01.2025 уклали електронний Кредитний договір №2026250 на суму 8 000 грн.
В подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 16 000,00 грн.
27.01.2026 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 27012026, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Станом на день звернення із позовом до суду заборгованість за Кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, становить 54 148.95 грн, яка складається з: 15 999,95 грн - заборгованість по тілу кредиту; 30 149,00 грн - заборгованість по процентах; 8 000,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Вимоги про стягнення штрафних санкцій позивачем не заявляються.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
14.08.2026 від представника відповідачки – адвоката Качура С.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю або в частині, що перевищує 713,13 грн. Також просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу із 7000 грн до 2000 грн, розприділивши їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Заперечує щодо розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Вказує, що підписаний графік платежів суд має оцінювати з урахуванням фактичного економічного наслідку для споживача. Вважає, що тіло кредиту повністю погашено 10.05.2025, після чого проценти не нараховуються, а платежі від 10.06.2025 та 08.12.2025 погашають раніше нараховані проценти. Заборгованість становить 713,13 грн – за відсотками. Окрім того, вказує, що відповідачка як дружина військовослужбовця, звільнена від сплати заборгованості за відсотками та штрафними санкціями.
14.08.2026 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, у якій просить позов задовольнити. Вказує, що Відповідач під час укладення Кредитного договору ознайомився з його текстом та змістом, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту. Представником Відповідача не наведено жодної норми Закону України «Про споживче кредитування», яка б встановлювала заборону на погодження сторонами графіка, за яким на початковому етапі кредитування платежі спрямовуються на сплату процентів, а погашення основної суми кредиту здійснюється відповідно до передбаченої договором структури платежів. Щодо статусу дружини військовослужбовця вказує, що у даному випадку кредитні правовідносини виникли до укладення відповідачкою шлюбу з військовослужбовцем, а спірні проценти були нараховані за період, коли відповідачка такого статусу не мала. Отже, на момент виникнення відповідних грошових вимог передбачена частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону № 2011-XII правова підстава для ненарахування процентів щодо відповідачки була відсутня.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
15.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 2026250, відповідно до умов якого сума кредиту становить 8 000 грн, строк кредиту - 360 днів. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікаторм С430 15.01.2025 09:28:20.
Відповідно до пункту 1.4. Договору, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору.
Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.5.1.).
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 (п. 2.1).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.5.3. Договору (пункт 5.1).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 15.01.2025 уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 2026250, відповідно до умов якого сума кредиту становить 8 000 грн, строк кредиту - 360 днів. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікаторм С430 15.01.2025 09:28:20.
17.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі Додаткову угоду до Договору про споживчий кредит № 2026250, відповідно до умов якого збільшено суму кредиту на 8000 грн. Додаткову угоду підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором T691 17.01.2025 14:33:12.
ТОВ «ПейТек» повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування кредитних коштів 15.01.2025 у розмірі 1500 гривень на картку № НОМЕР_2 та 17.01.2025 у розмірі 1500 гривень на картку № НОМЕР_2 .
Факт отримання коштів відповідачем та належності йому банківської карти підтверджується інформацією АТ «Приватбанк» від 20.07.2026.
TOB «Селфі Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» 27.01.2026 уклали Договір факторингу № 27012026, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до п. 3.1.3 Договору Факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до фактора після підписання Сторонами цього Договору з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників.
Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 27.01.2026 до договору факторингу № 27012026 від 27.01.2026 (а.с. 55), Реєстру боржників до договору факторингу, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідачки за кредитним договором № 2026250 від 15.01.2026.
Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №2026250 від 15.01.2025, заборгованість ОСОБА_1 становить 54 148,95 грн, яка складається з: 15 999,95 грн - заборгованість по тілу кредиту; 30 149 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 8000 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 15.01.2025 уклали Кредитний договір №2026250, відповідно до умов якого кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8000 строком на 360 днів. Окрім того, 17.01.2025 Додаткову угоду до Договору про споживчий кредит № 2026250, відповідно до умов якого збільшено суму кредиту на 8000 грн.
16 000 грн було перераховано на картку відповідачки, що підтверджується повідомленнями ТОВ «ПейТек» та інформацією АТ «Приватбанк» від 20.07.2026.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Встановлено, що право вимоги за кредитним договором №2026250 від 15.01.2025 до відповідача перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 27.01.2026 № 27012026, що підтверджується змістом договору, Реєстром боржників до Договору факторингу, актом прийому-передачі реєстру боржників.
Судом встановлено, що відповідачка отримала кредит у розмірі 16 000 грн. 0,5 грн було зараховано в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.
Окрім того, заборгованість по несплачених відсотках становить 30 149 грн.
Вимога про стягнення заборгованості за штрафними санкціями позивачем не заявлялася.
Отже, загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 2026250 від 15.01.2025, становить 46 148,95 гривень (15 999,95 грн + 30 149).
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Відповідачка не спростувала розмір заборгованості за договором про споживчий кредит № 2026250 від 15.01.2025 в розмірі 46 148,95 гривень, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що сплачені відповідачкою кошти мали зараховуватися в першу чергу на погашення тіла кредиту, виходячи з наступних обставин. 
Так, відповідно до пункту 5.1 Договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, в тому числі черговість платежів, здійснюється відповідно до Графіка платежів, який є додатком до договору та підписаний відповідачкою.
Суд встановив, що сплачені відповідачкою кошти зараховувалися в першу чергу на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, що відповідає Графіку платежів, підписаному відповідачкою.
Щодо доводів відповідачки про те, що наявний у неї статус дружини військовослужбовця звільняє її від сплати відсотків за користування кредитом, суд зазначає.
Так, з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15.01.2026, виданим Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України, встановлено, що 15.01.2026 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .
З військового квитка серії НОМЕР_4 від 30.08.2024 встановлено, що ОСОБА_2 з 31.08.2024 призваний на військову службу у Збройні Сили України.
Відповідно до довідки № 697/2/521 від 14.01.2026, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В силу вимог частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Суд бере до уваги, що кредитний договір від 15.01.2025 був укладений на 360 днів, а відповідачка набула статусу дружини військовослужбовця 15.01.2026, тобто після закінчення строку дії кредитного договору та нарахування відсотків.
Оскільки на момент дії кредитного договору та закінчення строку кредитування відповідачка ще не набула статусу дружини військовослужбовця, позивачем нараховано відсотки правомірно.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Крім того, у позовній заяві позивач заявив про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, укладений з АБ «Тимошенко та Партнери», додаткову угоду від 20.04.2026 №25771533558, акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 05.05.2026. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).
Суд вважає, що такі послуги, які зазначені у переліку, які зазначені в акті прийому-передачі наданих послуг, як вивчення матеріалів справи 2 години на суму 1000 грн не підтверджені матеріалами справи, не відповідають критеріям обґрунтованості та розумної необхідності, не доведено, що вказані послуги стосуються розгляду цієї справи, а не інших, є необхідними та неминучими для цієї справи, при цьому, на думку суду, вказані послуги охоплюється послугою написання позовної заяви про стягнення заборгованості.
Тому, суд вважає підтвердженим розміром витрат на правову допомогу 6000 грн.
Отже, загалом позивачем понесено 8 662,40 (2662,40+6000) грн судових витрат.
Зважаючи на те, що позов задоволено, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 8 662,40 судових витрат.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 46 148 (сорок шість тисяч сто сорок вісім) гривень 95 копійок заборгованості за договором про споживчий кредит № 2026250 від 15.01.2025 та 8 662,40 гривень судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 .

Головуючий суддя | В. М. Позняк