Справа №534/1874/26
Провадження №3/534/221/26

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Солоха Олег Володимирович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и в :
На розгляд до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшли два протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 10.09.2026 справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.
Згідно протоколу серії ЕПР1 №689764, 11.06.2026 о 04 год 20 хв на дорозі М22 Полтава-Олександрія 88-й км, ОСОБА_1 ,керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_2 не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто відсутнє посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1а ПДР України.
Згідно протоколу серії ЕПР1 №689765, 11.06.2026 о 04 год 20 хв на дорозі М22 Полтава-Олександрія 88-й км, ОСОБА_1 ,керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
У судові засідання 08.07.2025, 07.09.2026, 10.09.2026 ОСОБА_1 будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився, викликався шляхом публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України.
Також, згідно із записом у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд даної справи відбудеться в Горішньоплавнівському міському суді Полтавської області, під підпис у протоколі.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, беручи до уваги, що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст.126 та ст.130 КУпАП, обов`язковою законодавцем не визначена, і ОСОБА_1 був повідомлений у встановленому законом порядку про судове засідання, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності. 
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, суддя зазначає про наступне. 
Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №689765, 11.06.2026 о 04 год 20 хв на дорозі М22 Полтава-Олександрія 88-й км, ОСОБА_1 ,керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_2 не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто відсутнє посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1а ПДР України.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки він, керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: відеозаписом з автомобільного реєстратора та з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 керує транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_2 , рапортом працівника поліції протоколом про адміністративне правопорушення.
Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пунктами 1.4, 1.5)
У відповідності до п.2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України. 
Із змісту частини другої згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються. 
З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. сумі 3400 гривень, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень. 
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, суддя зазначає про наступне. 
Як убачається зі змісту складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №689765, 11.06.2026 о 04 год 20 хв на дорозі М22 Полтава-Олександрія 88-й км, ОСОБА_1 ,керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Виходячи із змісту п.7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зазначений порядок проведення огляду узгоджується із п.6 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, згідно з яким огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Як вбачається з переглянутого запису відеофіксації правопорушення, який долучено до матеріалів справи зафіксовано як ОСОБА_1 виїхав за межі проїзої частини дороги та після зупинки транспортного засобу повідомив водія ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу та вказав ОСОБА_1 про наявність підстав вважати, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, повідомив про наявність такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, що узгоджується із вимогами Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Суд зазначає, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема запропоновано пройти огляд на приладі Drager Alkotest 6810 на місці, на що ОСОБА_1 , відмовився. В подальшому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі м.Кременчука. Зокрема, в матеріалах справи мається направлення на огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із вказаними ознаками алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я м. Кременчука. 
Суд вказує, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП та вказали, що подальший рух на автомобілі йому заборонено. 
На доданому відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, протокол він підписав та отримав його копію. 
Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей), об`єктивно узгоджуються між собою та наданим записом відеофіксації порушення, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП «поза розумним сумнівом». 
Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України. 
Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються. 
З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне накласти на порушника адміністративне стягнення: за ч.2 ст.126 КУпАП - у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.1 ст.130 КУпАП – у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік , та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.40^1 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено. 
Керуючись ст.40-1, 283, 294 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в :
Визнати    ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:
за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячи чотириста) гривень;
за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік .
У порядку ч.2 ст.36 КУпАП остаточно визначити  ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 102 000 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави 665 грн 60 коп. судового збору. 
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В.Солоха