| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/15610/24 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати пенсії згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №230/96-ВР»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок основної пенсії за період з 07.07.2021 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №230/96-ВР», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 25.05.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
У травня 2026 року представник Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся до суду із заявою, в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду.
Свою заяву мотивує тим, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року залишається невиконаним відповідачем.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2026 року заяву представника Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 620/15610/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Встановлено спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 справі № 620/15610/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 25.05.2024 по 31.05.2026 у сумі 267 164,39 грн.
Не погодившись з такою ухвалою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою.
Свою скаргу мотивує тим, що судом не було повно і об`єктивно досліджено всіх обставин справи, а ухвалу суду винесено з порушення норм матеріального права, що є підставою для її скасування; висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення є хибними; заборгованість за період 25.05.2024 по 30.06.2026 становила 281 256,79грн; на час подання апеляційної скарги залишок невиплаченої заборгованості по рішенню від 08.04.2025 у справі №620/15610/24 складає 277 213,79 грн; частина боргу додатковими виплатними відомостями у розмірі 4 043,00 грн була вже погашена Головним управлінням після виділення коштів на виконання приписів Порядку № 821, що свідчить про виконання Головним управлінням рішення суду, оскільки сума боргу змінилася; факт невиконання рішення суду від 08.04.2025 у справі №620/15610/24 спростовується доданими доказами.
Також апелянт вказує на те, що у цій справі способом відновлення порушеного права позивача судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, відтак суд першої інстанції мав дійти висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, про який просить позивач, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/15610/24.
Враховуючи наведене, апелянт висновує, що ухвала, що оскаржується, є незаконною та підлягає скасуванню, як така, що прийнята без належного з`ясування дійсних обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права. Відтак, з наведених мотивів у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення належить відмовити.
Апелянт просить суд скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 по справі №620/15610/24; постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2026 та від 11.08.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у письмовому провадженні.
Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі - Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Як зазначено у пояснювальні записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803 ) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року у справі № 620/15610/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача в сумі 271 207,39 грн, та станом на дату винесення ухвали суду така заборгованість становила 267 164,39 грн.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду не здійснило виплату суми боргу у повному обсязі, що не є спірним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а рішення суду вважає законними і обґрунтованими, оскільки у даній ситуації наявний факт часткового невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати, протягом більш ніж двох місяців.
Застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача нарахованих, але не виплачених коштів в сумі - 267 164,39 грн є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Суд відхиляє доводи пенсійного органу щодо неможливості заміни зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів, оскільки такий підхід є застарілим та таким, що не враховує змін, які відбулися у статті 378 КАС України згідно з Законом №4094-IX.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 267 164,39 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Відтак, суд обґрунтовано здійснив заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22.
Щодо часткової виплати суми заборгованості, колегія суддів зауважує, що сам факт посилання відповідача на часткове погашення заборгованості та визначення залишку невиплаченої суми не спростовує встановлених судом обставин щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/15610/24 у повному обсязі. Навпаки, такі доводи підтверджують, що нарахована на виконання судового рішення сума пенсійної заборгованості залишається фактично невиплаченою у переважній частині протягом року, а отже, судове рішення в частині виплати перерахованої пенсії не виконано.
Відповідно до заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заборгованість за період 25.05.2024 по 31.05.2026 складала 271 207,39 гривень; додатковими виплатними відомостями було частково погашено заборгованість пропорційно виділеним бюджетним призначенням, зокрема у лютому 2026 року 1000,00 грн та 103,00 грн; у березні 2026 року 982,00 грн і 101,00 грн; у квітні 2026 року 877,00 грн та 100,00 грн; у травні 2026 року 780,00 грн та 100,00 гривень; після часткового погашення, заборгованість станом на 27.05.2026 складає 267 164,39 гривень. 
Представник Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав заяву про уточнення вимог, у якій зазначив, що заявою за вих. № 2500-0902-7/39071 від 28.05.2026 ГУ ПФУ у Чернігівській області повідомило суд, що залишок заборгованості на виконання рішення суду у справі № 620/15610/24 станом на 27.05.2026 становить 267 164,39 грн. 
З огляду на надані відповідачем розрахунки, суд визначив суму стягнення у сумі 267 164,39 грн.
Однак, у апеляційній скарзі апелянт наводить інші розрахунки та вказує, що заборгованість за період 25.05.2024 по 30.06.2026 становила 281 256,79 грн, та на час подання апеляційної скарги залишок невиплаченої заборгованості по рішенню від 08.04.2025 у справі №620/15610/24 складає 277 213,79 грн.
Враховуючи суперечність таких доводів фактичним обставинам справи, колегія суддів оцінює їх критично та відхиляє.
Таким чином, доводи апелянта щодо залишку невиплаченої заборгованості не дають підстав для висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду та не спростовують права позивача на стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії у розмірі 267 164,39 грн.
Водночас, слід вказати, що у разі належного підтвердження відповідачем часткової виплати позивачу заборгованості по пенсії, загальна сума заборгованості підлягатиме зменшенню та вказану суму, що враховуватиметься під час виконання рішення суду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 195, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та не може бути оскаржена. 

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

Т.Р. Вівдиченко