Номер провадження: 22-ц/813/7247/26 
Справа № 505/3924/22
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євценко Роман Ігорович, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2026 року про зупинення провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами,

встановив:

06.12.2022 року ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1007 від 05.11.2007 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2026 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 505/5273/23 (т.1, а.с.228-229).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Євценко Р.І. ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2026 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.236-240).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі передбачено п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України.
За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, що передбачено п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
У зв`язку із перебуванням суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д. у відпустках, а також через участь суддів даної колегії в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах,  а також зважаючи на надмірне навантаження, датою ухвалення цього судового рішення є 15.09.2026 року. 
Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 01.06.2026 року (т.1, а.с.247), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.1, а.с.248).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі № 505/3924/22 за позовом ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної справи неможливий до набрання судовим рішенням законної сили у справі № 505/5273/23 за позовом ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с.228-229).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 6 ч.1 ст 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
У постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 761/33089/20, що тлумачення п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі;
2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 року у справі № 357/10397/19 зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі № 712/9704/22.

Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, між сторонами виникли правовідносини з приводу стягнення заборгованості за 3 % річних за користування кредитними коштами за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1007 від 05.11.2007 року (т.1, а.с.1-7, 54).
Разом з тим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2025 року у цивільній справі № 505/5273/23 було задоволено позовні вимоги ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1007 від 05.11.2007 року.
Не погодившись із рішенням суду від 08.08.2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та станом на даний час за даними ЄДРСР справа № 505/5273/23 судом апеляційної скарги не розглянута. 
Як вже зазначалось, у даній справі та у справі № 505/5273/23 предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1007 від 05.11.2007 року. Тобто факти, встановлені судовим рішенням у справі № 505/5273/23, яке не набрало законної сили, будуть мати преюдиційне значення для справи, що розглядається. 
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 505/5273/23. 

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції

Згідно ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, після їх перегляду в апеляційному порядку, касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євценко Роман Ігорович, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2026 року про зупинення провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький