ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2026 | Справа № 910/15227/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревелліга" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакасси" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тревел Віжн"
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В.
без повідомлення (виклику) учасників судового процесу
СУТЬ СПОРУ:
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Тревелліга" (далі - ТОВ "Тревелліга", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакасси" (далі - ТОВ "Авіакасси", відповідач) про стягнення збитків та пені у сумі 901 578,03 грн. за договором ТА-230 від 31.05.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами надання відповідачем посередницьких послуг при бронюванні авіаквитків, а саме - зловживанням системою (бронювання фіктивного місця відправлення або призначення з метою зниження вартості проїзду), позивачу були завдані збитки, що полягали у сплаті позивачем штрафу. 
У позові ТОВ "Тревелліга" просить стягнути з відповідача збитки у сумі 441 058,00 грн., пеню у сумі 460 520,03 грн., що разом становить 901 578,03 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ТОВ "Тревел Віжн".
09.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій останній проти позову заперечив, зазначив, що позивачем не було надано жодних правил чи інструкцій, які регулюють застосування тарифів, знижок, чи порядок оформлення, або повернення авіаквитків. Також вказав, що відповідач є лише посередником, не є членом ІАТА та немає договору з перевізником, а штраф позивачем був сплачений на власний розсуд.
20.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважав доводи відповідача необгрунтованими, наполягав на своїй позиції по суті спору.
15.01.2026 від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті справи, у яких третя особа вважала, що позов підлягає задоволенню з підстав, зазначених позивачем.
29.01.2026 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Представництва «Тюркіш Ерлайнз Інк.».
Суд, розглянувши заявлене клопотання вирішив у вказаному клопотанні відмовити.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.
У даному випадку судом не встановлено на які саме права та обов`язки Представництва «Тюркіш Ерлайнз Інк.» може вплинути рішення у цій справі, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залучення вказаної особи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
11.08.2026 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, яку суд не приймає до розгляду, оскільки вона подана з порушенням строку, встановленого ст. 46 ГПК України для подачі заяви про збільшення позовних вимог.
Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:
01.09.2023 між ТОВ "Тревелліга" (посередник) до ТОВ "Тревел Віжн" (агент) був укладений агентський договір № ТВ-182 (далі - агентський договір), відповідно до умов якого агент доручає, а посередник за винагороду діючи від імені, в інтересах, за рахунок і під контролем агента зобов`язується надавати агенту агентські послуги, спрямовані на оформлення та продаж пасажирських перевезень та інших послуг постачальників, які уклали з агентом відповідні агентські угоди (п. 1.1).
31.05.2021 між ТОВ "Тревелліга» (агент) та ТОВ "Авіакасси" (посередник) був укладений договір ТА-230 (далі - договір), відповідно до якого з посередник здійснює посередницькі послуги з залучення споживачів транспортних послуг, представляє їх інтереси, діє від їх імені та за їх дорученням або діє від власного імені при бронюванні квитків та інших перевізних документів, а також здійснює іншу діяльність, пов`язану з представленням інтересів своїх клієнтів (фізичних або юридичних осіб), при придбанні ним квитків.
Згідно з п. 1.2 договору агент надає послуги з бронювання та оформлення квитків на пасажирські авіаперевезення, залізничні та автобусні перевезення відповідно до укладених агентських, субагентських, посередницьких угод, договорів комісії тощо.
Відповідно до п. 2.1 договору агент зобов`язується здійснювати оформлення квитків посереднику та/або клієнтам посередника за заявками на оформлення та придбання квитків, отриманими від посередника, у тому числі використовуючи систему бронювання Gallileo та/або Amadeus (далі - GDS). GDS означає автоматизовану комп`ютерну систему бронювання, що надає інформацію про розклад руху, наявність місць, ціни та інші продукти, які мають відношення до подорожей, та за допомогою якої здійснюється бронювання та або оформлення квитків та/або інших квитків та/або інших пов`язаних з цим послуг.
Згідно з п. 2.2.4 договору посередник зобов`язується своєчасно перераховувати агенту кошти для оплати замовлених та/або оформлених квитків та пов`язаних зборів у порядку, розмірах та у строки, встановлені даним договором.
Відповідно до п. 2.2.6 договору посередник зобов`язується бронювати, передавати та доставляти квитки своїм клієнтам у суворій відповідності до вимог діючого законодавства України, міжнародного законодавства, правил IATA (International Air Transport Association), а також правил, умов, повідомлень та інструкцій, затверджених, розміщених на офіційних сайтах та/або наданих перевізником, GDS, агентом, які регулюють застосування тарифів, знижок, визначають порядок та процес оформлення та повернення квитків тощо.
Відповідно до п. 4.1 договору оформлення квитків для посередника та/або клієнтів посередника здійснюється за цінами відповідно до тарифів та пов`язаних зборів перевізників, діючих на момент оформлення квитків, з додаванням сервісного збору агента, розмір якого встановлений у додатку № 1 до даного договору. Оформлення квитків посереднику та/або клієнтам посередника проводиться після повної оплати їх вартості та сервісного збору агенту. У виключних випадках можливе оформлення квитків до їх оплати у повному обсязі за попередньою домовленістю сторін.
Оплата здійснюється посередником та/або клієнтами посередника в гривнях, на підставі виставленого агентом рахунку, через касу, відділення банків або шляхом безготівкого переказу на поточний рахунок агента в день виставлення рахунку. При цьому в призначенні платежу вказуються реквізити виставленого агентом рахунку. Рахунки направляються посереднику на його електронну пошту або факсом. Доказом отримання посередником рахунків є факт направлення цих рахунків посереднику. Кошти, отримані посередником від своїх клієнтів для оплати квитків, за виключенням винагороди посередника, є транзитними, не є власністю посередника і підлягають перерахуванню на рахунок агента.
Фактом виконання посередником грошового зобов`язання по оплаті рахунків вважається момент надходження коштів на рахунок агента. При цьому ризик затримання здійснення банківських операцій відносить на посередника.
Всі повідомлення та будь-яка інформація, що стосується цього договору, направляються агенту у письмовій формі електронною поштою за адресою: agent.avia@gmail.com (п. 8.1 договору).
Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, з подальшою його пролонгацією (п. 9.1).
Позивачем на електронну адресу відповідача (avia@onewaytickets.com) 13.03.2023, було направлено повідомлення, що останньому було створено робочу зону РСС 3CU9 з можливістю бронювання квитків.
Позивач вказує, що протягом 2024-2025 років відповідачем було допущене неналежне виконання своїх зобов`язань за договором № ТА-230 від 31.05.2021, а саме - зловживання системою, що полягало у бронюванні 27 квитків з фіктивним місцем відправлення або призначення з метою зниження вартості проїзду.
Зі змісту переписки сторін вбачається, що відповідач визнав порушення та вказав, що дане порушення ним більше не повториться, у зв`язку з чим запитує про можливість уникнути покарання.
Проте, у зв`язку з вказаним порушенням з боку відповідача, позивачем відповідно до платіжної інструкції № 614 від 03.06.2025 ТОВ "Тревел Віжн" (агенту) був сплачений штраф, нарахований авіаперевізником «Тюркіш Ерлайнз Інк», у сумі 456 058,00 грн.
12.06.2025 ТОВ "Тревелліга" звернулось до відповідача з вимогою сплатити понесені позивачем збитки у вигляді штрафу сплаченого авіаперевізнику внаслідок спричиненого відповідачем порушення. Разом з вказаною вимогою відповідачем був направлений рахунок № 916 від 12.05.2025 на суму 456 058,00 грн.
У відповідь на вказану вимогу, відповідач оплатив вказаний рахунок частково - на суму 15 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3154 від 19.08.2025, № 3053 від 12.06.2025.
Оскільки відповідач оплатив суму шкоди частково, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 441 058,00 грн. (456 058,00 грн. - 15 000,00 грн.).
Статтею 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність усіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, який використовує пульт РСС 3CU9 із зазначенням належної йому електронної адреси: avia@onewaytickets.com.ua було заброньовано та сформовано 27 авіаквитків із фіктивним місцем відправлення або призначення, що підтверджується листами ПП «Глобал Тревел Солюшнс» № 18/25 від 24.10.2025 , Представництва «Тюркіш Ерлайнз Інк» № 73 від 27.10.2025 з витягами системи BSP щодо повідомлень ADM (27 шт.).
Вказане порушення відповідач не заперечував до звернення позивача із даним позовом до суду, про що свідчить переписка сторін та часткова оплата рахунку позивача № 916 від 12.05.2025, із зазначенням переліку квитків відповідно до яких було здійснене порушення, на суму 15 000,00 грн.
У зв`язку із вказаними діями відповідача щодо зловживання системою бронювання, позивач сплатив агенту штраф у сумі 456 058,00 грн.
Отже має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо порушення бронювання авіаквитків та нараховування позивачу штрафу за порушення відповідачем (яке, при цьому останній не заперечив та оплатив частково рахунок позивача № 916 від 12.05.2025), що також свідчить про вину останнього.
Поряд з цим згідно з п. 2.2.10 договору посередник зобов`язаний відшкодовувати у повному обсязі документально підтверджені збитки, заподіяні агенту у зв`язку з неналежним виконанням посередником умов даного договору з вини останнього за винятком п.п. 2.2.9 даного договору.
Отже, враховуючи наведені приписи чинного законодавства, умови договору, а також наявність в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача збитків у сумі 441 058,00 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 460 520,03 грн., то суд зазначає наступне.
Так, згідно з ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
У п. 5.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне перерахування коштів посередник сплачує, крім суми завданих збитків, неустойку у розмірі 0,5 % від суми належної до сплати по відповідним виставленим рахункам за кожен день прострочення платежу. Штрафні санкції нараховуються з моменту направлення рахунків посереднику.
Сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором (п. 5.12 договору).
Оскільки відповідач допустив прострочення виконання договору № ТА-230 від 31.05.2021, то позивач правомірно здійснив нарахування пені.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, судом встановлено, що він здійснений арифметично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 460 520,03 грн. пені підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору на суму 13 523,67 грн. та витрат на правничу допомогу на суму 25 000,00 грн., суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. заявник надав копії: 
- договору про надання правничої допомоги № 73 від 14.08.2025, укладеного між ТОВ "Тревелліга" та адвокатом Самохваловим С.В., відповідно до якого сторони домовились, що клієнт сплачує адвокату в якості гонорару 25 000,00 грн.;
- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ДН № 4723 від 30.04.2025, виданого адвокату Самохвалову С.В.;
- ордеру на надання правової допомоги № 1856804, виданого ТОВ "Тревелліга" на представництво в суді адвокатом Самохваловим С.В.
Дослідивши надані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
При цьому у визначенні суми відшкодування таких витрат суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: ціну позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; категорію справи, яка має середній ступінь складності; спірні правовідносини не передбачають необхідності дослідження і застосування великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів; обсяг виконаної адвокатом роботи під час підготовки позову; наявність відзиву відповідача; формування та викладення адвокатом своєї позиції на всі доводи відповідача.
Отже з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірним зі складністю розгляду справи, тому вважає за необхідне зменшити розмір витрат заявника на правничу допомогу з 25 000,00,00 грн до 15 000,00 грн.
При цьому суд приймає до уваги висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково, які разом з судовим збором покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакасси" (04070, Україна, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 48/28, ідентифікаційний код 42791894) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревелліга" (01001, Україна, місто Київ, вулиця Михайлівська, будинок 24а, ідентифікаційний код 39854367) збитки у сумі 441 058 (чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят вісім) грн. 00 коп., пеню в сумі 460 520 (чотириста шістдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 03 коп., а також витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 523 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 67 коп.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 11 серпня 2026 року  

Суддя О.В. Котков