Справа № 177/913/26
Провадження № 2/177/993/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
07 липня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Суботіної С. А.
за участі: секретаря Ференц Я. З., 
представника позивача    Примакова К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Примаков К.О., 23.03.2026 звернулися до суду з указаним позовом та просили встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину домоволодіння, та 1/4 частину земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача, ОСОБА_2 , після чого, як спадкоємець першої черги за законом, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через пропуск строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини, та не надання доказів прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України. Позивач зазначає, що хоча і була зареєстрована за іншою адресою, тривалий час із своєю сім`єю та матір`ю проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало  ОСОБА_2 та чоловікові позивача ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Однак, враховуючи наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом.
Ухвалою суду від 07.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донцової Н.Ю. 27.04.2026 надійшла копія спадкової справи № 44/2025 (а.с.56-75).
Ухвалою суду від 25.05.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, задоволено клопотання про виклик свідків.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав та мотивів, указаних у позовній заяві. 
Представником відповідача Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Монастирним Д.В. подано заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні спірних питань покладається на розсуд суду.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.12, 60, 67-68).
Після укладення 05.09.1997 шлюбу з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.13, 60 зворот, 68 зворот – 69).
За життя ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2021, належала 1/4 частка у домоволодінні, що складається з житлового будинку з господарчими побудовами, за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/4 частка земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221884000:01:001:0712, із цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за тією ж адресою, що і домоволодіння (а.с.14-18, 42-46).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 61).
Для реалізації спадкових прав, ОСОБА_1 17.10.2025 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донцової Н.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, на підставі чого нотаріусом заведено Спадкову справу № 44/2025, номер у Спадковому реєстрі № 74746422 (а.с.57, 62).
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, ОСОБА_2 за життя заповіту не складала (а.с.62 зворот).
Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донцовою Н.Ю. 19.02.2026 ОСОБА_1 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , через пропуск спадкоємицею шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.27, 75).
За приписами ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтями 1268-1269 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Так, на запит приватного нотаріуса Донцової Н.Ю., Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 12.11.2025 надано відповідь, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на день її смерті також був зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.63 зворот).
Як зазначає позивач та підтверджується відміткою в паспорті громадянина України  ОСОБА_1 про зареєстроване місце проживання, адресою її реєстрації є: АДРЕСА_2 (а.с.8).
За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України має місце наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Вказаний правовий висновок щодо застосування положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 569/15147/17, від 18.11.2020 у справі № 523/19010/15-ц, від 02.04.2021 у справі № 191/1808/19, від 28.04.2021 у справі № 204/2707/19, від 07.06.2022 у справі № 175/4514/20, від 26.07.2023 у справі № 641/3893/20, від 26.06.2024 у справі № 752/12045/17, від 09.10.2024 у справі № 644/4646/23.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття інші спадкоємці не зверталися.
Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу від 16.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенком О.І., нерухоме майно - домоволодіння та земельна ділянка, що за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність на праві спільної часткової власності  ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки та ОСОБА_3 у розмірі 3/4 частки, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-18, 42-46).
Депутатом Лозуватської сільської ради VІІІ скликання ОСОБА_7 , у присутності свідків проведено обстеження зазначеного вище домоволодіння, та складено акт від 11.03.2026, де зазначено, що сім`я - ОСОБА_3 разом із дружиною ОСОБА_1 і дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , із січня 2022 року дотепер (а.с.26).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_10 суду надали показання про те, що після придбання домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_1 разом із чоловіком та дітьми, проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом вели спільне господарство, здійснювали добудови та ремонт вказаного домоволодіння. Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 була зареєстрована за іншою адресою, але фактично проживала з квітня 2021 у будинку разом зі своєю сім`єю та матір`ю. Після смерті ОСОБА_2 її донька разом із чоловіком ОСОБА_3 , здійснили її поховання та й надалі продовжують проживати у цьому ж будинку. Як пояснив ОСОБА_3 , його дружина, ОСОБА_1 , вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки з квітня 2021 по день смерті матері, проживала разом з нею у спірному будинку.
Згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За загальними правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, фактичне місце її проживання було відмінним від зареєстрованого, із січня 2022 року вона проживала з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець своєчасно прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері, отже, набула право на спадкове майно.
Наведені обставини сторонами не заперечуються та матеріалами справи не спростовано.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Із огляду на викладені обставини, із метою захисту спадкових прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт постійного проживання спадкоємця  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) разом із спадкодавцем  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини із січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із: житлового будинку А-2 загальною площею 186,2 кв.м, житловою площею 87,5 кв.м, вбиральні Б, навісу Г, водоколонки І, басейну ІІ, колодязю ІІІ, вимощення ІV, паркану № 1, 5-8, воріт № 2-4.
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1221884000:01:001:0712, із цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07.07.2026

  Суддя: