КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2523/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я, розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрово" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрово" (надалі – позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 23.03.2026 №00039650707 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафу на загальну суму 2098378 (два мільйони дев`яносто вісім тисяч триста сімдесят вісім) грн. 75 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідачем за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агрофірма "Петрово" з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України був складений Акт від 06.03.2026 №2615/11-28-07-07/30557631 (далі – Акт перевірки), у якому зазначено про порушення Товариством пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі — ПК України), у результаті чого занижено зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1678703 грн.
Згідно висновків відповідача заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість від здійснення підприємницької діяльності відбулось внаслідок відсутності реальних господарських взаємовідносин, що були здійснені між ТОВ "Агрофірма "Петрово" та ТОВ «Укрекстрейдінг», ТОВ «Альфапромснаб».
У подальшому відповідачем було винесено оспорюване податкове повідомлення-рішення від 23.03.2026 №00039650707, яким збільшено Товариству суму грошового зобов`язання з ПДВ на 1678703 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 419675,75 грн. 
Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу про нереальність господарських операцій з указаними контрагентами та стверджує, що такі операції мали реальний характер, спричинили фактичний рух активів та належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку підприємства. 
Вказує на безпідставність податкового органу до оформлення первинних документів, адже такі недоліки є неістотними, не перешкоджають ідентифікації змісту та обсягу господарських операцій і не позбавляють відповідні документи статусу первинних. Відсутність товарно-транспортних накладних не спростовує факту придбання та фактичного отримання товару за наявності інших первинних документів та доказів його подальшого використання у господарській діяльності. При цьому сертифікати відповідності або паспорти якості на придбане обладнання не належать до первинних документів бухгалтерського чи податкового обліку, тому не підтверджують і не спростовують фактичного руху товару.
Зауважує, що відсутність або недостатність у контрагентів чи інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання трудових, матеріальних або інших ресурсів, а також відсутність у базах даних інформації про придбання ними відповідних товарів чи послуг не є самостійною підставою для висновку про нереальність операцій, безпосередньо здійснених позивачем.
На час здійснення спірних операцій ТОВ «Укрекстрейдінг» та ТОВ «Альфапромснаб» були зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість, а податкові накладні за відповідними операціями були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вважає, що можливі порушення податкової дисципліни з боку контрагентів або інших суб`єктів у ланцюгу постачання не можуть покладати негативні податкові наслідки на Товариство, яке не було учасником таких правовідносин та фактично понесло витрати на придбання товарів і послуг.
З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ Агрофірма «Петрово» встановлено недостовірність даних, відображених у податковій звітності з податку на додану вартість за операціями з ТОВ «Укрекстрейдінг» за липень 2019 року та ТОВ «Альфапромснаб» за вересень 2019 року. У зв`язку з цим на адресу позивача направлено запит від 11.03.2025 №519/10/11-28-07-02-09 про надання інформації, пояснень та їх документального підтвердження. Оскільки надані позивачем у відповідь на цей запит документи не спростували наявність порушень податкового законодавства, на підставі наказу від 05.02.2026 №222-п проведено документальну позапланову виїздну перевірку позивача, якою встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 1678703 грн, зокрема на 1378573 грн за операціями з ТОВ «Укрекстрейдінг» та на 300130 грн за операціями з ТОВ «Альфапромснаб». 
Так, позивачем було документально оформлено придбання у липні 2019 року п`яти одиниць обладнання на загальну суму 8271438 грн, в тому числі ПДВ — 1378573 грн. Водночас сам факт складання договору, видаткових та податкових накладних та відображення відповідних операцій у бухгалтерському обліку не підтверджує фактичного постачання такого обладнання саме зазначеним контрагентом. Зокрема, у видаткових накладних відсутні окремі відомості щодо покупця, місця їх складання та місця фактичної передачі обладнання, не зазначені посади представників сторін, прізвище та ім`я особи, яка отримувала обладнання від імені позивача, а також відомості про довіреність на його отримання. Постачання обладнання здійснено за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 1, однак такої адреси не було задекларовано ТОВ Агрофірма «Петрово» як об`єкт оподаткування, а під час перевірки не надано документів, які б підтверджували право користування позивачем земельною ділянкою чи об`єктами нерухомості за цією адресою. Платником не надано товарно-транспортних накладних, відомостей про перевізників, подорожніх листів чи інших документів, які б підтверджували фактичне переміщення п`яти одиниць обладнання від постачальника або іншого місця їх знаходження до визначеного контрактом місця поставки або до його місцезнаходження. Також, відсутні паспорти виробника, технічна документація, декларації або сертифікати відповідності чи інші документів, які давали б можливість встановити технічні характеристики, виробника, імпортера та походження придбаного обладнання. 
За результатами аналізу інформації з Єдиного реєстру податкових накладних та інформаційних систем ДПС не встановлено джерела походження обладнання за його постачанням. Відсутність факту придбання або виробництва ТОВ «Укрекстрейдінг» відповідного обладнання та непідтвердження його походження за попередніми ланцюгами постачання свідчить про неможливість фактичної реалізації такого товару позивачу. 
Вказує, що ТОВ Агрофірма «Петрово» документально оформлено придбання у вересні 2019 року в ТОВ «Альфапромснаб» послуг з десикації соняшника та кукурудзи на загальну суму 1800780 грн, у тому числі ПДВ — 300130 грн. Проте надані акти виконаних робіт не містять відомостей про конкретних виконавців робіт, місце їх виконання, географічне розташування полів, використані десиканти та спосіб їх внесення — агродронами, наземною технікою чи авіацією. Крім того, за результатами аналізу ланцюга постачання відповідачем не встановлено факту придбання або самостійного надання ТОВ «Альфапромснаб» послуг з десикації соняшника та кукурудзи. Звертає увагу на відсутність підтвердження наявності у цього контрагента та суб`єктів господарювання за ланцюгами постачання необхідних виробничих та матеріальних ресурсів для виконання відповідного обсягу робіт, а також на відсутність документального підтвердження придбання необхідних для їх виконання товарів та послуг. Оскільки ланцюг постачання послуг з десикації соняшника та кукурудзи від ТОВ «Альфапромснаб» не підтверджується, а тому відсутні належні докази фактичного надання позивачу ідентифікованих послуг саме цим контрагентом.
Відображення відповідних послуг у бухгалтерському обліку за рахунок 231 «Виробництво» та використання їх у своїй господарській діяльності не доводить, що такі послуги були фактично отримані саме від ТОВ «Альфапромснаб ».
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

18.05.2026 представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Вказує, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не є самостійним підставою для висновку про нереальність господарських операцій, якщо їх фактичне здійснення підтверджується сукупністю інших доказів. Товарно-транспортні накладні підтверджують насамперед перевезення товару, а не його придбання. Відсутність сертифікатів відповідності, паспортів виробника та іншої технічної документації не спростовує право платника на формування податкового кредиту у залежності від наявності таких документів. Звернула увагу, що відповідач не проводив зустрічних звірок, не досліджував первинних документів контрагентів, не проводив огляду обладнання та не встановив фактичної відсутності товару чи неможливості виконання спірних операцій. 
Окремо наголошує, що відповідач не надав доказів його знання про можливі порушення з боку контрагентів, узгодженості дій з ними з метою отримання неправомірної податкової вигоди, фіктивності платежів, повернення сплачених коштів чи підроблення первинних документів. 

05.08.2026 представник відповідача надав суду додаткові письмові пояснення у справі, у яких зазначає, що на час здійснення спірних операцій ТОВ «Укрекстрейдінг» та ТОВ «Альфапромснаб» мали ознаки відсутності реальної господарської діяльності: неподання фінансової та податкової звітності, відсутність працівників, основних засобів, виробничих та матеріальних ресурсів, а також придбання. Крім того, рішеннями комісії регіонального рівня про відповідність цих підприємств критеріям ризиковості платника податку, прийнятих у лютому 2020 року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що реальність господарських операцій із ТОВ «Укрекстрейдінг», ТОВ «Альфапромснаб» у повному обсязі підтверджується сукупністю первинних бухгалтерських документів, що долучені до матеріалів справи. Недоліки оформлення первинних документів, а також відсутність транспортних документів на поставку придбаного обладнання (верстатів) не можуть бути підставою для висновків про відсутність фактичного придбання та транспортування. Податкові накладні за результатами проведених господарських операцій із вказаними контрагентами були прийняті та зареєстровані контролюючим органом. 
Детальніше пояснити зміст господарських операцій не змогла з посиланням на зміну власників та керівника Товариства.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зауважила на відсутності у видаткових накладних про тримання обладнання від ТОВ «Укрекстрейдінг» необхідних реквізитів. Поставка здійснювалась за адресою, що жодним чином не пов`язана з діяльністю позивача без підтвердження факту транспортування товарно-транспортними накладними. Наголосила на неможливості встановлення ланцюгів постачання закупленого позивачем обладнання (верстатів) та неможливості достеменно його ідентифікувати у зв`язку з відсутністю будь-якої технічної документації. Щодо нереальності господарських операцій ТОВ Агрофірма «Петрово» із ТОВ «Альфапромснаб» наголосила на відсутності зазначення в Актах виконаних робіт просторових посилань на поля, конкретних працівників-виконавців, обладнання, дозвільних документів на використання на дисікантів тощо. Знову ж таки постачальник послуг не подавав після 2019 років податкової звітності, віднесений до ризикових платників ПДВ, що свідчить на неможливість надання ним послуг позивачу у спірні періоди.

27.04.2026 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.05.2026.
18.05.2026 позивач подав клопотання про участь у засіданні представника Бригілевич Наталію Василівну.
25.05.2026 протокольною ухвалою відкладено розгляд справи.
03.06.2026 представник позивача надіслала клопотання про проведення підготовчого засідання у справі без участі представника Товариства за наявними матеріалами справи, просила закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
Також, 23.06.2026 представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області подала суду заяву, згідно якої не заперечує щодо вирішення питання закриття підготовчого провадження у справі в порядку письмового провадження та призначення її до розгляду по суті.
23.06.2026 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті на 23.07.2026.
23.07.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву у судовому засіданні до 13.08.2026.
11.08.2026 представник позивача подала суду заяву про подальший розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів за її відсутності.
12.08.2026 представник відповідача також подала суду заяву, у якій не заперечила щодо здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.
13.08.2026 представники сторін у судове засідання не з`явились, тому з урахуванням поданих ними заяв про розгляд справи за їх відсутності, на підставі статей 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши представників сторін по справі, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Товариство з обмежено відповідальністю Агрофірма «Петрово» зареєстроване як юридична особа 03.09.1999, основним видом економічної діяльності підприємства є (за КВЕД) 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та є платником податку на додану вартість (а.с. 185).
Керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пунктом 82.2 статті 82 ПК України Головним управлінням ДПС України у Кіровоградській області було видано наказ №222-п від 05.02.2026 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Агрофірма «Петрово» тривалістю 5 робочих днів, з датою початку 23.02.2026 (а.с. 147).
На підставі вказаного наказу у період з 23.02.2026 по 27.02.2026 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Агрофірма «Петрово» з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Укрекстрейдінг» (код згідно з ЄДРПОУ 42455955) за липень 2019 року показників декларацій з податку на додану вартість за липень 2019 року, ТОВ «Альфапромснаб» (код згідно з ЄДРПОУ 43108984) за вересень 2019 року показників декларацій з податку на додану вартість за вересень 2019 року.
Направлення на проведення перевірки від 06.02.2026 №297 та №298 пред`явлено представнику позивача під підпис 23.02.2026 (а.с. 154, 154зв.)
За результатами такої перевірки було складено Акт від 06.03.2026 №2615/11-28-07-07/30557631 (а.с. 12-28).
Перевіркою, встановлено порушення вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість всього у розмірі 1678703 грн, в т. ч. за липень 2019 року на 479507 грн, серпень 2019 року на 889712 грн, вересень 2019 року на 142668 грн, жовтень 2019 року на 166816 гривень. Контролюючий орган пов`язав таке порушення із завищенням податкового кредиту на 1378573 грн за операціями з ТОВ «Укрекстрейдінг» та на 300130 грн за операціями з ТОВ «Альфапромснаб». 
У ході перевірки встановлено, що складені ТОВ «Укрекстрейдінг» не містять відомостей про місце їх складання та передачі обладнання, посад та прізвищ осіб, які безпосередньо передавали та отримували обладнання, а також відомостей про довіреність на його отримання. Також позивачем не було надано товарно-транспортних накладних на перевезення обладнання та технічної документації, паспортів виробника чи сертифікатів відповідності. Адреса постачання — м. Дніпро, вул. Курсантська, 1, не була задекларована як об`єкт оподаткування. За результатами аналізу відомостей ЄРПН та інформаційних систем ДПС непідтверджено джерела походження обладнання у його постачання до ТОВ «Укрекстрейдінг». Щодо ТОВ «Альфапромснаб» встановлено відсутність у ланцюгу постачання підтвердженого джерела послуг з десикації, оскільки його постачальники — ТОВ «Дуавей Св» та ТОВ «Альфа зум» — за даними інформаційних систем ДПС не купували відповідних послуг та не були їх виконавцями.
Заперечення на Акт перевірки позивач не подавав.
На підставі висновків Акта перевірки відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 23.03.2026 №00039650707 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафу на загальну суму 2098378,75 грн (а.с. 149).
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 71.1 статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК України суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг, а також придбанням необоротних активів.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата тієї події, яка відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Водночас пункт 198.6 статті 198 ПК України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Правові засади бухгалтерського обліку визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, для цілей податкового обліку правове значення має фактичне здійснення господарської операції, що спричинило реальні зміни майнового стану платника податків і підтверджується належною сукупністю доказів. При цьому окремі недоліки первинної документації не мають наперед встановленої спадщини у вигляді втрати платником права на податковий кредит.
Суд також ураховує, що відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними у укладанні договору, виборі контрагента та визначенні його умов, а згідно зі статтями 628, 629 цього Кодексу зміст договору становить погоджені сторонами умови, і укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 сформувала такі правові висновки:
«п.63…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
п.64. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
п.65 Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
п.66. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу….
…109. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті».
Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Укрекстрейдінг», судом встановлено наступне.
22.07.2019 між ТОВ Агрофірма «Петрово» як покупцем та ТОВ «Укрекстрейдінг» як продавцем укладено контракт №22-07-19, предметом якого було придбання п`яти одиниць обладнання, а саме - верстата 65A90 80, плоскошліфувального верстата, верстата « 400V», верстата "Sodik A2" та багатоцільового координатного обробного центру з ЧПУ на 5АХ7. Загальна вартість обладнання визначена у розмірі 8271438,00 грн, у тому числі ПДВ — 1378574,00 грн. За умовами контракту постачання мало бути здійснено на умовах DDP «Інкотермс-2010» до 31.07.2019 за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 1 (а.с. 30-31).
На виконання цього контракту оформлено видаткові накладні: від 25.07.2019 №15 на загальну суму 1456320,00 грн, від 25.07.2019 №16 на загальну суму 2108911,20 грн, від 26.07.2019 №17 на загальну суму 143190,00 грн, від 26.07.2019 №18 на суму 1165011,60 грн та від 29.07.2019 №19 на суму 3398005,20 грн (а.с. 32-34).
Відповідно до зазначених операцій ТОВ «Укрекстрейдінг» склало податкові накладні №18 від 25.07.2025, №19 від 25.07.2025, №20 від 26.07.2025, №21 від 26.07.2025 та №22 від 29.07.2025, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 35-42).
За придбане обладнання позивач у період з 13.08.2019 по 09.09.2019 перерахував безпосередньо ТОВ «Укрекстрейдінг» 3926400 грн, а саме: 13.08.2019 — 1000000,00 грн та 926400,00 грн, 28.08.2019 — 1000000,00 грн і 09.09.2019 — 1000000,00 грн (а.с. 45-46).
Далі погашення заборгованості здійснювалось на користь нових кредиторів у зв`язку з укладенням договорів про відступлення права вимоги з ТОВ «Гротеск білдинг», ТОВ «Стор трейдінг» та ТОВ «Реал торг», що також відображено у бухгалтерському обліку позивача (а.с. 47-65).
31.10.2019 ТОВ Агрофірма «Петрово» оформило введення п`яти придбаних одиниць обладнання в експлуатацію актами №11– 15. Обладнанню присвоєно інвентарні номери, його вартість відображена за рахунок 104 «Машини та обладнання», надалі нараховувалася амортизація. Загальна первісна вартість обладнання без ПДВ, відображена за дебетом на рахунку 104, становила 6892865 грн (а.с. 66-70).
Матеріалами справи також підтверджується подальше передання зазначеного обладнання в оренду ТОВ «Монтікор» на підставі договору оренди обладнання №01-11-19 від 24.07.2019. Умовами вказаного договору передбачено орендну плату у розмірі 48000,00 грн щомісяця, в тому числі ПДВ 8000,00 грн, починаючи з 01.11.2019. За даними бухгалтерського обліку та банківських виписок, позивач отримував від ТОВ «Монтикор» орендну плату. Додатковою угодою від 27.11.2020 договір оренди розірвано за 30.11.2020, а актом від 30.11.2020 оформлено повернення обладнання орендодавцю (а.с. 72-88).
Таким чином, фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрекстрейдінг» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які надавались податковому органу, досліджувались ним. Отже, у даному випадку наявна не лише формальна сукупність первинних документів про придбання основних засобів, а простежується подальший рух відповідного активу та отримання від нього економічного результату, що підтверджено і в самому Акті перевірки.
При цьому, суд критично оцінює посилання контролюючого органу на те, що перевіряючим не були надаі товарно-транспортні накладні та інші документів, які б підтверджували перевезення обладнання до позивача. 
Так, пунктом 2.1 контракту від 22.07.2019 №22-07-19 передбачено постачання обладнання на умовах DDP «Інкотермс-2010» за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 1. Отже, організацію доставки обладнання до погодженого сторонами місця поставки було покладено на продавця, а позивач не виступав замовником послуги перевезення.
При цьому судом встановлено, що 24.07.2019 ТОВ Агрофірма «Петрово» уклало з ТОВ «Монтікор» договір оренди №01-11-19 щодо цього обладнання, а адресою ТОВ «Монтікор» у договорі зазначено саме м. Дніпро, вул. Курсантська, 1. Тобто визначене сторонами контракту місце поставки спірних верстатів збігалося з адресою підприємства, якому придбане обладнання призначалося для подальшої передачі в оренду.
За таких обставин посилання відповідача на те, що за адресою м. Дніпро, вул. Курсантська, 1 позивач не декларував власного об`єкта оподаткування, не спростовує факту постачання обладнання. Зі встановлених обставин можна дійти висновку, що продавець доставив придбані позивачем станки відразу за адресою їхнього майбутнього орендаря.
При цьому товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду наведеною у постановах від 02.03.2023 у справі №804/644/16, від 06.08.2021 у справі №640/18984/18, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а.
Саме про необхідність оцінювати реальний рух активів, а не окремий документ ізольовано, наголошено Верховним Судом у постанові від 22.06.2026 у справі №811/1769/18. При цьому Верховний Суд прямо зазначив, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні даних податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. 
Як свідчать матеріали справи, доводячи відсутність реального змісту операцій між позивачем і вказаним вище контрагентом, контролюючий орган посилався, зокрема на те, що в наявних видаткових накладних відсутні реквізити покупця (код ЄДРПОУ, адреса, контакти, інформація про платника ПДВ), відомості про місце складання і місце передачі обладнання, не зазначено довіреність, посади покупця і продавця, прізвище та ім`я особи від покупця, яка отримувала обладнання.
Як уже було зазначено вище, згідно з частиною другою статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції є обов`язковим реквізитом первинного документа, оскільки зазначення саме цієї інформації дає змогу ідентифікувати учасників господарських операцій.
Разом з тим, такі недоліки необхідно оцінювати не окремо, а у взаємозв`язку з усією сукупністю документів, складених щодо відповідної господарської операції. Законодавець прямо передбачив, що неістотні недоліки первинного документа не є підставою для невизнання господарської операції, якщо вони не перешкоджають установленню її учасників, змісту та обсягу.
У цій справі з видаткових накладних можливо встановити продавця та покупця, дату здійснення кожної операції, найменування конкретного обладнання, його кількість, вартість та суму ПДВ. Дані цих накладних узгоджуються з умовами контракту від 22.07.2019 №22-07-19 та зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, в яких зазначені ті самі сторони, номенклатура, дати та вартість постачання.
Видаткові накладні містять повну інформацію про постачальника із зазначенням прізвища, імені та по-батькові особи, що здійснила передачу поставленого обладнання, підписи представників позивача та ТОВ «Укрекстрейдінг», скріплені печатками.
Водночас, відомості про код ЄДРПОУ, адреси та контактних даних покупця, інформація про його статус платника ПДВ, місця складання та передачі обладнання не віднесені частиною іншою статті 9 Закону №996-XIV до обов`язкових реквізитів первинного документа. 
Отже, недоліки оформлення видаткових накладних у цьому випадку не унеможливлюють встановлення фактичного змісту відповідних операцій і не суперечать іншими доказами справи.
Водночас суд звертає увагу на те, що, заперечуючи реальність придбання верстатів у ТОВ «Укрекстрейдінг» Акт перевірки та інші надані відповідачем матеріали не містять відомостей про направлення запитів, витребування у цього товариства документів щодо отримання та експлуатації обладнання.
Натомість основна частина аргументації відповідача ґрунтується на аналізі інформаційних баз щодо ТОВ «Укрекстрейдінг» та попередніх ланок постачання, зокрема на відсутності відомостей щодо придбання ним відповідного обладнання та ресурсів для провадження діяльності.
Водночас у постанові від 16.06.2026 у справі №160/8753/24 Верховний Суд прямо зазначив, що відсутність в інформаційних базах ДПС відомостей про основні фонди, виробничі потужності, трудові ресурси, транспорт чи складські приміщення контрагента не є беззаперечним доказом того, що покупець фактично не отримував товар.
Не змінює такого висновку та посилання відповідача на визнання ТОВ «Укрекстрейдінг» ризиковим платником податку.
Надане суду рішення про відповідність ТОВ «Укрекстрейдінг» пункту 8 критеріїв ризиковості №18542 прийнято 04.02.2020, тоді як спірне постачання здійснювалось в липні 2019 року. Матеріали справи не містять доказів того, що на час укладання та виконання контракту ТОВ «Укрекстрейдінг» вже було віднесено до ризикових платників податків.
Отже, рішення про ризиковість, прийняте більше ніж через шість місяців після спірних операцій, саме собою не може характеризувати податковий статус контрагента на момент їх здійснення.
Відповідач не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення його контрагента, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цим Товариством було одержання податкової вигоди.
Стосовно реальності господарських операцій із ТОВ «Альфапромснаб», суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи 28.08.2019 між ТОВ Агрофірма «Петрово» як замовником та ТОВ «Альфапромснаб» як виконавцем укладено договір №28-08-19 про виконання робіт з десикації сільськогосподарських культур на землях позивача. Зокрема, умова вказаного договору передбачено проведення десикації кукурудзи на площі 354,22 га та соняшника на площі 870,8 га загальною вартістю 1800780,00 грн, у тому числі ПДВ — 300130,00 грн. Роботи мали виконуватися власною або орендованою технікою виконавця із можливістю залучення третіх осіб, із застосуванням препаратів «Раундап» та/або «Реглон» у період з 01.09.2019 по 15.10.2019 (а.с. 89-90).
Виконання робіт оформлено актом №1 від 16.09.2019 на суму 1225490 грн, в тому числі ПДВ — 204248,33 грн., та актом №2 від 30.09.2019 на суму 575290 грн, в тому числі ПДВ — 95881,6 грн (а.с. 91, 91зв.)
На відповідні суми ТОВ «Альфапромснаб » складено податкові накладні №93 від 16.09.2019 та №95 від 30.09.2019, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 93-95).
Вартість зазначених послуг позивачем сплачено в повному обсязі. Зокрема, 22.11.2019 перераховано 800000,00 грн, а 26.11.2019 — 1000780,00 грн. Операції з ТОВ «Альфапромснаб » відображені у бухгалтерському обліку позивача за рахунком 631 (а.с. 96, 96зв.)
Слід зазначити, що умовами договору прямо передбачено виконання робіт на власній або орендованій техніці, а пунктом 2.2 договору виконавцю надано право залучення до виконання робіт третіх осіб без погодження із замовником.
Тому посилання контролюючого органу на відсутність у ТОВ «Альфапромснаб» власної техніки, достатньої кількості працівників чи інших власних матеріальних ресурсів не доводить об`єктивної неможливості виконання ним договірних зобов`язань. Сам спосіб організації виконання робіт, погоджених сторонами, допускаючи використання орендованої техніки та залучення інших осіб.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2023 у справі №810/1577/17 зауважив, що податкове законодавство не визначає певного мінімального обсягу власних матеріальних чи трудових ресурсів як обов`язкової передумови для визнання операції реальною; оцінці підлягає сукупність фактичних обставин конкретної операції.
Водночас відповідач не встановив, що відповідні сільськогосподарські роботи фактично не були виконані на землях позивача. Матеріали перевірки не містять доказів відсутності у користуванні відповідних площ земель сільськогосподарського призначення, неможливості проведення десикації у зазначений договором період, документів, які б спростовували обсяг оброблених посівів.
Фактично висновок про нереальність послуг зроблено переважно шляхом аналізу інформаційних баз ДПС щодо самого ТОВ «Альфапромснаб». Також, під час перевірки контролюючий орган установив, що відсутність у ланцюзі постачання підтвердженого джерела послуг з десикації, оскільки його постачальники — ТОВ «Дуавей СВ» та ТОВ «Альфа зум» — за даними інформаційних систем ДПС не купували відповідних послуг та не були їх виконавцями. 
Проте згідно послідовної практики Верховного Суду відсутність в інформаційних ресурсах відомостей про придбання контрагентом відповідних товарів чи послуг або недостатність відомостей про його матеріальні ресурси не замінює дослідження фактичних обставин конкретної операції. Саме тому суд має оцінювати такі відомості у взаємозв`язку з первинними документами та фактичними наслідками операції.
Також суд враховує, що рішення №18653 про відповідність ТОВ «Альфапромснаб» пункту 8 критеріїв ризиковості прийнято 04.02.2020, тоді як спірні послуги надавалися у вересні 2019 року. Отже, на час укладання та виконання договору ТОВ «Альфапромснаб» не було віднесено до ризикових платників на підставі цього рішення.
Суд відхиляє доводи відповідача про неналежність актів виконаних робіт у зв`язку з тим, що в них не зазначено конкретних земельних ділянок та їх географічних координат, осіб, які безпосередньо виконували роботи, використану техніку, конкретний спосіб внесення десикантів та інші технологічні відомості, оскільки частина друга статті 9 Закону У№996-XIV не передбачає обов`язку зазначати в первинному документі таких відомостей.
Поряд з цим, договір від 28.08.2019 №28-08-19 достатньо конкретизує предмет та умови господарської операції: виконавець зобов`язався провести десикацію сільських культур, посіяних на землях замовника, а саме кукурудзи на площі 354,22 га та соняшнику на площі 870,8 га; роботи мали виконуватися із застосуванням препаратів «Раундап» та/або «Реглон» із нормою витрат 3 л на 1 га в період з 01.09.2019 по 15.10.2019.
Крім того, з матеріалів перевірки вбачається, що надані позивачем акти виконаних робіт містять відомості про вид наданих послуг, їх обсяг, площу оброблення та вартість і за змістом відповідають податковим накладним, зареєстрованим у ЄРПН. Сам відповідач у відзиві відтворив ці відомості та встановив, що на підставі актів від 16.09.2019 та 30.09.2019 позивач відобразив у бухгалтерському обліку послуги вартістю 1500650,00 грн без ПДВ та ПДВ у сумі 300130,00 грн. 
Отже, в цьому випадку контролюючий орган фактично ототожнив відсутність в актах надмірної технологічної деталізації з відсутністю самої господарської операції, хоча такі поняття не є тотожними. Для спростування факту надання послуг недостатньо встановити, що в акті не зазначено координати поля, прізвище тракториста чи марку техніки; необхідно довести, що роботи фактично не могли або не були виконані. Таких обставин відповідачем належними доказами не підтверджено.
Таким чином, відповідач не довів, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач володів або об`єктивно мав володіти інформацією, яка давала достатні підстави сумніватися у правосуб`єктності чи добросовісності його контрагентів. Натомість, на час здійснення операцій контрагенти були зареєстрованими юридичними особами та платниками ПДВ, а складені ними податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН. Обставин узгодженості дій позивача з контрагентами, повернення йому сплачених коштів, чи іншої участі позивача у схемі отримання неправомірної податкової вигоди відповідачем не встановлено.
Суд звертає увагу, що норми права не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами-постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення платником податку на прибуток (покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому цей платник не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на зменшення об`єкта оподаткування на суму витрат, які він фактично поніс у зв`язку з отриманням доходу.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 та Верховного Суду від 25.11.2022 у справі №826/22832/15.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», в яких Суд визначив, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
В контексті викладеного, необхідно також зазначити, що контролюючий орган під час розгляду справи не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх нереальність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент чи інші учасники ланцюга постачання, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди.
Верховний Суд у своїй постанові від 04.06.2020 у справі №340/422/19 зазначив, що наявність у позивача податкових та видаткових накладних по господарських операціях, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача, повністю підтверджують законність нарахування відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагента товарів, підставі яких відповідні суми ПД у складі вартості придбаних товарів були включені до податкового кредиту. 
Натомість оцінені судом в сукупності докази підтверджують не лише формальне документальне оформлення спірних операцій, а й їх фактичні економічні наслідки для позивача. Щодо обладнання встановлено його оплату, оприбуткування, введення в експлуатацію, нарахування амортизації та подальше використання шляхом передачі в оренду з отриманням доходу; при цьому контрактом передбачалася доставка постачальником безпосередньо на адресу майбутнього орендаря. Щодо послуг з десикації наявні договір, акти виконаних робіт, зареєстровані податкові накладні та повна їх оплата, а умови договору допускали залучення третіх осіб та використання орендованої техніки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та достатніми доказами відсутності фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ Агрофірма «Петрово» та ТОВ «Укрекстрейдінг», а також між ТОВ Агрофірма «Петрово» та ТОВ «Альфапромснаб», метою отримання неправомірної податкової вигоди.
Отже, позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ у сумі 1678703,00 грн з урахуванням господарських операцій з контрагентами ТОВ «Укрекстрейдінг» та ТОВ «Альфапромснаб», у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення від 23.03.2026 №00039650707, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню. 
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 31475,68 грн, сплачений ним при поданні позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрово" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 23.03.2026 №00039650707.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрово" (код ЄДРПОУ 30557631, вулиця Інгулецька, будинок 117, село Богданівка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28332) судовий збір у сумі 31475 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят п`ять) грн 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2026 року.
Повне найменування учасників:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петрово" (код ЄДРПОУ 30557631, вулиця Інгулецька, будинок 117, село Богданівка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28332).
Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006). 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК